467 



af den al leral min deligste Art, ligesom hans nye Princip, vou£, er 

 ganske abstract og uden bestemt Charakter af Frihed eller Be- 

 vidsthed. Ja, forsaavidt det synes, at Skjebne- eller Nødvendigheds- 

 Læren hos Atomistikerne fremtræder i skjærpet Form, vil denne 

 Omstændighed snarere tale for et omvendt Forhold, idet netop 

 denne skjærpede Lære indeholder et bestemtere Hensyn til sin 

 Modsætning og bliver saaledes bedst forklarlig nnder Forudsætning 

 af den allerede fnndne anaxagoreiske Nus, der forkastes. Det 

 siges jo udtrykkelig ialfald om Demokrit, at han har skrevet en 

 Bog izzzl voj, og man kan næsten ikke undgaae heri at antage en 

 Polemik mod Anaxagoras; ja allerede Leukip tillægges jo ogsaa 

 et Skridt med samme Titel (Stob. Ecl. 1, p. 160). Og skulde 

 dette endog, som Mullach og Zeller ville, kunne beroe paa en 

 Forvexling med Demokrit, saa maa allerede denne minde os om, 

 hvor vanskeligt det er at holde disse to Atomistikens Repræsen- 

 tanter ud fra hinanden eller at danne sig nogen særskilt Forestil- 

 ling om Lærens ældre Form hos Leukip, om hvem vi overhovedet 

 vide saa lidet Særskilt, idet den atomistiske Lære, vi væsentlig 

 kjende, og som altsaa først danner et klart Led i Philosophiens 

 Historie, først er den af Demokrit udviklede. 



I det Foregaaende er det formeentlig godtgjort, at naar Zeller 

 og Lyng ville i de anførte Punkter hos Anaxagoras see en mod 

 Atoinistiken rettet Polemik, da er dette uden tilstrækkelig Hjem- 

 mel i Kilderne, der meget mere kunne synes at pege i omvendt 

 Retning. Derimod er imidlertid ingenlunde dette omvendte For- 

 hold beviist, ja ikke engang Umuligheden af, at Anaxagoras har 

 kunnet lage polemisk Hensyn til Atomistiken, medens vi rigtignok 

 have bemerket, at selv om dette kunde antages at være Tilfældet, 

 saa vilde dette ikke være afgjørende med Hensyn paa Syste- 

 mernes hele Stilling. Denne maa tilsidst — og især hvor de ydre 

 historiske Kjendsgjerninger ere saa sparsomme og ubestemste — 

 udelukkende beroe paa Grundtankernes indre Forhold og den 

 større eller mindre Lethed og Naturlighed, hvormed disse logisk 

 og med Hensyn til den totale historiske Udviklings Lov lade sig 

 udlede af hinanden. 



30* 



