471 



dig. Dette er Mangelen ved al Atomisme. Men den indeholder 

 forsaavidt kun den klarere udtraadte Conseqvents af Anaxagoras's 

 System, der heller ikke vidste at anvise Tilværelsen noget andet 

 Øieined end at bringe de i Begyndelsen blandede Elementer til 

 klar Adskillelse, et Maal, der for Atomisterne evigen er naaet. 



Det kunde nu videre udvikles, hvorledes Atomistiken, idet 

 den reducerer al Mangfoldighed og Forskjel i Tilværelsen til hine 

 abstracte Bestemmelser, til en Forskjel, der kun bestaaer i ydre 

 Form og tilsidst ingen Forskjel er, danner en naturlig Overgang 

 til Sophistiken, hvor Objectets blot ydre og i sig ligegyldige Form- 

 bestemthed tilsidst kastes over i det betragtende Subject. Men 

 dette ligger for Øieblikket udenfor min Opgave. Jeg er mig for- 

 øvrigt klart bevidst, hvad jeg allerede ovenfor har henpeget til, 

 at det afgjørende Beviis for, hvilken Ordning af de omhandlede 

 Systemer der er den rette, tilsidst kun beroer paa en sammen- 

 hængende dialektisk Udvikling af Systemernes hele Complex un- 

 der en samvittighedsfuld Benyttelse af alle Kilder. Og jeg troer 

 heller ikke ved den foregaaende Afhandling at have opnaaet An- 

 det end at tilbagevise de Grunde, der have været anførte imod 

 den af mig antagne Ordning, idetmindste for saavidt, at jeg be- 

 holder etslags Berettigelse til ialfald midlertidig! og forsøgsviis at 

 lægge mig Sagen tilrette paa denne Maade. 



