478 



borgegnen i Jylland (Jj^dske Samlinger II. p. 167 o. f.). Ligesaa 

 for Norges Vedkommende, nemlig: Herlaugs og Hrollaugs Haug 

 i Namdalen og det mærkelige Fund fra nedre Haugen i Tune 

 (cfr. Aarsb. fra Foreningen til n. F. B. 1868, pag. 59, No. 82). 

 Fra Sverige kjender jeg ikke et eneste saadant Tilfælde. 



Forunderligt er det, at uagtet allerede den gothiske Historieskri- 

 ver Jornandes (Ravenna 551) omtaler Raumarike som et af Konge- 

 rigerne paa Skanja, kjender vi dog kun to æld re Jernalders Fund 

 fra hele Romerike, nemlig: en Samling Oldsager fra Frøhau (Frøy- 

 hov) i Udnes (cfr. Norske Fornl. 1866 p. 740) og en bøileformet 

 Fibula af Bronce, der fandtes i en liden Haug nær Hofvin Kirke, 

 og som opbevares i min Samling. 



I Raknehaugens Nærhed ligger flere Samlinger af mindre 

 Gravhauger, hvoraf jeg har undersøgt et stort Antal. I de sex 

 Uger, hvori jeg var sysselsat med det sidste Udgravningsforsøg, 

 kom nemlig mange Mennesker fra By og Bygd for at se paa det 

 mærkværdige Oldtidsminde, og hver Gang der blandt disse var 

 nogen, hvem jeg tænkte, det kunde interessere at have bivaanet 

 en almindelig Udgravning, lod jeg aabne en eller flere af disse 

 smaa Grave. Herved fremkom mange Fund, blandt hvilke det 

 eneste, jeg har opdaget ved „ubrændt Lig", og et af de rigeste, 

 man endnu kjender fra hele Riget — men alle fra yngre Jernalder. 



Af Stedsnavne gives der imidlertid mange i Egnen, som-viser 

 længer tilbage i Tiden ; deriblandt ogsaa Navnet paa det Preste- 

 gjeld og den Gaard, hvorunder Raknehaugen hører : Hovind, sam- 

 mensat af hof = Tempel og vin = Græsgang (Munch, geogr. Beskr. p. 

 156), og som altsaa betyder en Græsgang, der hører under et Hov. 

 Efter de nyeste Sprogforskninger skal nemlig begge disse Navne: 

 „hof" og „vin" med temmelig Bestemthed være Minder om den 

 ældste Bebyggelse (cfr. Norsk hist. Tidsskrift I, pag. 58 og 79). 

 Efter al Sandsynlighed beror det derfor alene paa en Tilfældighed, 

 at Romerike endnu er. saa svagt repræsenteret ved Fund fra den 

 æld re Jernalder. 



Gravhaugen var som bekjendt „til Hæder" for den Afdøde. 

 Det almindelige har derfor vistnok været, at de Gjenlevende har 



