28 



H. GEELMUYDEN. 



[No. 1. 



betydeligt Beløb. Dette er ogsaa Tilfældet, trods Faktoren tg h\ 

 naar nemlig h nærmer sig 90°, nærmer Stjernen sig til Meri- 

 dianen, altsaa ^ + 8 til 90°, hvorved den sidste Faktor for- 

 svinder. Endnu tydeligere sees dette, naar man indfører Time- 

 vinkelen. Skriver man nemlig 



sin h = sin — + 2cos 8 sin + . cos 2 ^ = 

 = sin (8 -f — 2cos 8 sin ty sin 2 ^ 



saa bliver 



[sin h — sin (8 — ty)] [sin (8 -f- +) — sin h] = 

 = 4cos 2 8 sin 2 ty . sin 2 ~ • cos 2 ^, altsaa 



R = c(l~ e 2 ) . 7 CQS ^. . -f ce 2 {sin 8 cos h + tg h cos 2 8 sin 2 1 (1 - cos ty)}. 



sm/&-f-sin8 1 & K w* 



Indfører man Azimut og sætter cos 8 sin t = cos h sin a, saa gaar 



sidste Led over til sin h cos h sin 2 a.2sin 2 ^, og man faar 



E = c (1 — e 2 ) - — , C °f ^. — r + ce 2 (sin 8 cos h + sin 2/&sin 2 a sin 2 $1 

 v 7 sm /& -{- sin & l 2 J 



Dette er altsaa det definitive Udtryk for Stedliniens Radius. 

 Men nu er det let at se, at den variable Del a f samme, saaledes 

 som den kommer frem i sidste Led, ikke kan blive mærkbar 

 paa høie Bredder. Udelader man nemlig dette Led og forlanger, 

 at den derved begaaede Feil 1 skal være mindre end en vis 

 Brøkdel e af Kartets Ækvatorradius c, saa faar man Betingelsen 



e 2 . sin 2 h sin 2 a . sin 2 ^ < s, 



1 Den Forskydning i Kartet, som en Feil i Stedliniens Radius medfører, vil 

 egentlig være afhængig af den Vinkel, hvorunder den ene Stedlinie skjæres 

 af den anden; men da man saagodtsom altid kan sørge for, at Skjæringen 

 sker nogenlunde retvinklet, nemlig ved at tage Høiderne i Vertikalplaner, 

 som danner en betydelig Vinkel med hinanden, saa kan Feilen i Stedbestem- 

 melsen sættes lig Feilen i Stedliniens Radius. 



