8 



A. BLTTT. 



[NO. 4. 



viser sig også derved som selvstændige dannelser fra to adskilte 

 tidsrum, at de, måske på grund af udglidning af den 

 bratte lerbakke, også ligger lose ned igjennem lien hver for 

 sig. De løse blokke var dels ren furetuf, dels birk- og vidietuf, 

 undertiden med en tynd skorpe af dryastuf øverst, og spalt- 

 ningen finder altså sted ved det grønlig grå ler. 



Den historie, som tuffen ved Leine fortæller, er således 

 tydelig og klar og kan ikke misforståes. Først har vi en tid 

 med megen nedbør og isbræ, ialfald i den ovre del af Gud- 

 brandsdalen. Den bræ, som dannede jøkkelleret ved Leine, kom 

 sandsynligvis fra Jotunfjeldene, thi Sjodalen og Ottadalen munder 

 ud i Gudbrandsdalen ikke langt ovenfor Kvam 1 . Men bræen 

 svandt, og veirlaget bedredes under vexlende tørre og fugtige 

 tider. Efterat bræen var smeltet, har vi først mærker på en 

 tør tid uden tufdannelse, hvorunder det jernholdige ler afsattes. 

 Så begyndte kilderne at springe rigelig og tuf at dannes; vi 

 ser en frodig birkeli med asp og vidier, men ingen barskov og 

 ingen kuldskjære løvtræer. Så fulgte en tør tid med liden eller 

 ingen tufdannelse. Dryas og andre arktiske planter voxte ved 

 den øvre grændse af stedets første fureskov, og snart tørrede 

 kilderne ganske ud, og det grønlig grå ler afsattes. Så begyndte 

 atter regnen at strømme rigeligere og kilderne at danne tuf T 

 men dennegang vældede de ikke frem i en lysegrøn birkeli, 

 men i en dyster fureskov. Og nu er kilderne atter udtørrede r 

 og granen, hvoraf der ikke findes spor i tuffen, er indvandret 

 til egnen ved Leine. 



Tuffen ved Nedre DaL 



I lien strax nedenfor gården Nedre Dal i Fåberg, kun 7—8 

 kilometer ovenfor Lillehammer på sydsiden af Gudbrandsdalen, 

 findes kalktuf med planterester i en høide af 5 225 m. over havet 

 og 90 m. over dalbunden. Tuffen findes her i nærheden af 



1 En undersøgelse af stenene i jøkkeUeret vil naturligvis kunne vise, om denne 

 formodning er rigtig. 



