1892.] 



OM TO KALKTUFDANNELSER. 



23 



Men tuffen i Gudbrandsdalen med dens to tufetager tyder 

 kun på to fugtige perioder. Til hvilke af de fire sydskandina- 

 viske torvlag svarer nu Gudbrandsdalens fure- og birketuf? 



I min beskrivelse af tuffen ved Leine 1 har jeg fremsat den 

 formodning, at de to tufbænke ved Leine måske kunde svare 

 til de to yngste torvlag. Sålænge man kun kjendte tuffen 

 ved Leine, var en sådan anskuelse ikke uantagelig; men den 

 må forkastes nu, efterat tuffen ved Nedre Dal er bleven bekjendt, 

 og jeg antager derfor af grunde, som nedenfor skal anføres, at 

 Gudbrandsdalens tuf må være noget ældre. Man kan jo også 

 let tænke sig, at kalkgehalten i grunden kan udtømmes, så at 

 de senere fugtige tider kan gå hen uden tufdannelse. Ja, da vi 

 ved Nedre Dal så, at furetuffen lå ved siden af birketuffen og 

 ikke over den, er endog den mulighed forhånden, at yngre tuflag 

 kan findes både ved Nedre Dal og Leine, ihvorvel jeg antager 

 dette for lidet rimeligt. 



En ting må vi først og fremst erindre, når vi vil bestemme 

 tuffenes alder, og det er, at en egns dyreliv og plantevext ikke 

 blot er afhængig af årets middelvarme, men også i høi grad 

 af varmens fordeling til de forskjellige årstider, således at egne 

 med kystklima har en ganske anden flora og fauna end egne 

 under samme breddegrad, men med indlandsklima. 



Fra de tørre tider har vi få eller ingen planterester. Vi 

 må derfor være forsigtige med at slutte, at en art ikke var ind- 

 vandret under denne eller hin periode. Den kan meget vel have 

 været i landet under lange tørre perioder, hvori liden eller ingen 

 tuf og torv blev dannet. Og hvis den skyr kystklimatet, kan 

 den være fortrængt under de fugtige perioder. Dette gjælder 

 f. ex. granen, som tydeligvis ikke ynder kystklimatet, da den er 

 meget sjelden på Norges sydligere vestkyst og kun optræder 

 sparsomt og spredt i de inderste af Vestlandets fjorde. 2 Enkelte 

 forskere antager, at granen er indvandret i en meget sen tid. 

 Mod denne mening taler følgende: granen har et temmelig tungt 



1 „Naturen" 1. c 



2 Om dens udbredelse i Norge se A. T. Gløersen i Norsk Forstforenings 

 Årbog 1884. 



