34 



A. BLYTT. 



[No. 4. 



wahrscheinlichsten, dass das Hauptgewicht auf klimatische Aen- 

 derungen gelegt werden muss, und dass namentlich mannigfache 

 Schwankungen der Regenmenge wåhrend und nach der Eiszeit 

 von grossem Einflusse auf die Terrassenbildung waren." I Reuss> 

 Linth- og Rhindalen er (efter den samme forfatter) allesteds 

 terrassernes antal 5. Og et lignende antal terrasser linder vi 

 også ofte i vore dales nedre dele i de egne, som forhen var ned- 

 sænkte under havfladen. 1 



I Foldalen og dens sidedale er der ikke mere end tre tyde- 

 lige terrasser; 2 en sjelden gang sees spor af en fjerde. Disse 

 tre trin vidner om tre vexlende perioder, siden isbræen trak 

 sig tilbage og elven begyndte at bygge terrasser. Terrassernes- 

 vidnesbyrd går således i samme retning som morænerækkernes, 

 kalktuffenes og torvmyrenes og bestyrker yderligere den meningv 

 at isen har holdt sig længere i de ovre dele af vore fjelddale 

 end i det sydlige Skandinavien. 



Dersom der således kun er gået tre fugtige perioder hen r 

 siden isbræerne trak sig tilbage fra de evre dele af Gudbrands- 

 dalen og Østerdalen, så må bræerne have gået ned gjennem 

 disse dale endnu i den subglaciale tid, d. v. s. under Steenstrups 

 aspeperiode, og det ældste af de to tuflag, birketulfen, være yngre 

 end den subglaciale torv, skjent planteresterne i begge dannelser 

 er omtreDt de samme. Når to geologiske dannelser har de 

 samme organiske rester, er man kun berettiget til at slutte sig" 

 til, at de er samtidige i det tilfælde, at de ligger i egne, som 

 endnu i nutiden har ensartede klimater. Dersom dette ikke er til- 

 fældet, så tyder overensstemmelsen mellem plante- og dyrer esterne 

 i de to dannelser snarere på, at de ikke kan være samtidige. 

 Og jeg vil afslutte disse betragtninger ;over tuffenes alder med 

 den bemærkning, at plantevandringer kræver tid. Tusinder af 

 år må gå hen, for furen og andre langsomt vandrende planter 



1 Se Kjerulfs Udsigt. På disse fluviomarine terrasser, som vel for en del 

 ialfald er akkumulations- og ikke erosionsterrasser, har jeg anvendt theorien 

 om klimatiske perioder allerede i 1881 (Kria. Vid.-Selsk. Forh. n. 4) og 

 således før Penck anvendte den samme theori på indlandsterrasserne. 



2 Også i Pyrenæerne er der langs fjeldelvene kun tre terrasser if. Lap~ 

 parent. 



