38 



Å. BLYTT. 



[No. 4. 



Men bræsetheorien kan ikke forklare alle seter. Der er 

 også en anden theori, som passer bedre på visse seter end den 

 nys nævnte, 



Melvin 1 forklarer seterne som en slags sidemoræner. Der, 

 hvor bræen stedte op til f j eldet, blev nedraset grus standset i 

 farten og ophobedes til en bræm, som blev liggende igjen langs 

 fjeldsiden, da bræen trak sig tilbage. 



Når man står i den morænedækkede li ved Leine og kaster 

 oiet mod syd, ser man hinsides Gudbrandsdalen på fjeldet Kam- 

 pen to tydelige seter over hinanden i omtrent 2 /$ af tjeldets 

 heide over dalen, og bag Kampen sees på Sjedalskampen to lig- 

 nende seter, som tydeligvis er en fortsættelse af dem på Kampen. 

 Disse seter hælder udover dalene, og ligesom dalene hælder de 

 endog i modsat retning. På Sjedalskampen hælder de vestover; 

 derpå svinger de og får på Kampen en hældning mod øst. 

 Deres afvigelse fra den vandrette linie er altfor stor til, at de 

 kan være dannede på bredderne af en sø. Og på disse seter 

 ved Leine passer visselig Melvins theori godt. 



Når man reiser opigjennem Gudbrandsdalens nordlige nabodal 

 Foldalen fra Lilleelvdalen af, går veien et stykke ovenfor Gjelten 

 langs Folla under høie og bratte skrænter af morænedannelser. 

 I disse ser man tydelig to moræner, begge rige på sten og blokke, 

 adskilte af ganske mægtige lag af finere materiale, hvori stenene 

 og blokkene mangler. Og et lignende profil sees også et stykke 

 længere oppe i dalen. Disse stenfrie lag mellem de to moræner 

 tyder på, at bræen først trak sig tilbage, men at den senere 

 atter rykkede frem. 



Det er klart, at store bræer må have gået fra Snehætte- 

 partiet og Eondane ud gjennem dalene, iænge efter at de lavere 

 fjelde var blevet isfri. En sådan bræ må have strakt sig ud igjen- 

 nem Foldalen. Denne bræ har sandsynligvis tiltaget og aftaget 

 under de vexlende perioder af fugtigere og tørrere klima. Når den 

 havde nået sin største mægtighed i de fugtige perioder, stod den en 



1 Edinb. Geol. Soc. 3 Dec. 1885. 



