1892.] 



OM TO KALKTUFDANNELSER. 



45 



ved enden af den boreale 47 m. og ved enden af den subboreale 

 omtr. 13 m. lavere end nu. 



Anvendes nu dette på omegnen af Tromsø, hvor vi har en 

 mængde iagttagelser om strandlinier fra K. Pettersen,* så lærer 

 vi af ham, at det høieste marine trin i disse egne er mærket 

 ikke ved nogen strandlinie, men ved marine skjæl i en høide af 

 56 m. o. h. 2 Forudsætter vi, at dette trin er postglacialt, (og 

 jeg ser ingen grund til at anse det for interglacialt, d. v. s. 

 ældre end den s. k. baltiske moræne i det sydlige Skandinavien), 

 og beregner vi dernæst høiden af de fire strandlinier efter det 

 fra Kristiania angivne forhold, så får vi for Tromsø følgende tal: 

 den arktiske strandlinie 48, 

 „ subarktiske omtr. 36. 

 „ boreale 13, 

 „ subboreale 3,5 m. o. h. 



Ser vi nu efter i Pettersens afhandling, 3 hvor de i fast fjeld 

 udhulede linier er udmærkede ved spærret tryk, så gjenfinder vi 

 uden vanskelighed de tre ældre af disse fire linier. Den ark- 

 tiske linie har vi fra 13 steder i høider fra 38 — 42,6, etsteds 

 48,5 m. o. h.; den subarktiske på 4 steder fra 31,5 -31,9 m. 

 o. h., 4 den boreale på 6 steder mellem 13.9 og 14.7 m. o. h. 

 Den subboreale strandlinie er måske at se på Tromsøen nordom 

 byen, hvor der i en ringe høide, neppe over et par meter over 

 havet, og i lang strækning løber en ialfald bagtil af fast fjeld 

 begrændset linie. Vi har altså gjenfundet de 3 og måske alle 

 vore 4 kontinentale perioder i strandlinienivåerne ved Tromsø. 

 De mest udprægede af de tre ældre linier er den arktiske og 

 den boreale. Men disse perioder er af de tre ældre perioder 

 også i floristisk henseende de, fra hvem vi har de mest ud- 

 prægede kolonier af kontinentale planter, og der er derfor grund 



1 Terrasser og gamle strandlinjer i Tromsø Museums Aarshefter III). 



2 Tromsø Museums Aarshefter IX p. 80 — 81. 



3 1. c. III p. 24. 



4 Overensstemmelsen er for disse liniers vedkommende ikke aldeles nøiagtig; 

 den er dog så god, som man efter sagens natur kan forlange. 



