1892.] 



OM TO KALKTUFDANNELSER. 



47 



periode fra grændsefjeldene løb bræer ud til fjordbundene, fra 

 Torneåtræsk til Salangen, fra Altevand og Store Jerta gjennera 

 dalene i Bardo og Målselven til Salangen, Sørreisen, Malangen 

 og Balsfjord. Disse bræer strakte sig kun til fjordbundene, 

 hvorfra kalvisen ferte flytteblokkene ud og afsatte dem langs 

 ijordbredderne indtil den ovenfor nævnte heide af 38 til 41 m. 

 over den nuværende strand. 



Langs dalsiderne findes sporene af denne nye fremrykning 

 af landisen kun til en vis heide over dalen, medens de høiere 

 fjelde ragede op over bræerne og ikke oversvømmedes af isen. 1 



Målselvdalen og Bardodalen minder i mange henseender om 

 Foldalen. Ved elvene har vi terrasser, som ganske ligner Fol- 

 dalens, og som er tilstede i et lignende antal, nemlig, såvidt jeg 

 har seet, 3, vidnende om tre tørre perioder, siden isen trak sig 

 tilbage fra dalen. Og floraen er som i Foldalen arktisk og 

 subalpin uden mærkbar indblanding af sydligere elementer. I 

 Foldalen er der kun enkelte graner i den nederste del. Skovene 

 er dannet af fure og birk, ligesom i Målselvdalen og Bardodalen. 

 Og på fjeldene, der ragede op over de pånyt fremrykkende 

 bræer, er der rige kolonier af arktiske planter i alle disse dale. 



I sommeren 1891 havde jeg sammen med lektor W. Arnell 

 og stiftamtmand B. Strøm anledning til at gjøre mig bekjendt 

 med den rige arktiske fjeldflora i Bardodalen og den østligere 

 liggende Reisendal i Skjerve prestegjeld. 



Som særlig rige kan jeg fremhæve tjeldet Rubben i Bardo 

 og Javreoaivve og Gakkovarre i Reisendalen (Nordreisen). På 

 disse fjelde finder man foruden de almindelige omtrent alle de 

 sjeldne fjeldplanter, som forekommer i det arktiske Norge. I 

 denne henseende kan disse fjelde fuldt ud måle sig med det be- 

 rømte Knutshø på Dovre. Og ligesom Knutshø var de også is- 

 frie under landisens fornyede fremrykning i den subglaciale tid. 



Bræerne i disse dale har udentvivl gjentagne gange rykket frem og trukket 

 sig tilbage, før de endelig smeltede ganske bort. De blokke af indlands- 

 graniten, som findes i større høider, kan skrive sig fra langt ældre tider end 

 flytteblokstrømmen langs fjordbredderne og kan meget mulig, som De Geer 

 antager, være førte frem af bræerne under den anden al de to. store istider. 



