1892 ] ARISTOTELESS SKRIPT OM ATHENS STATSFORFATNING. 5 



12 trittys; thi de 4 phyler var delt i 12 trittys; felgen vilde da 

 være bleven, at befolkningen ikke blev blandet sammen." Som 

 man ser: der bestod allerede en tolvdeling fer Kleisthenes ; man 

 kunde derfor have ventet, at han havde benyttet denne; men 

 det gjorde han ikke af den anførte grund. Havde forfat- 

 teren kjendt til en inddeling i 12 phyler, havde han desuden 

 uden tvivl sat til et „«c vuv a . 



Ser vi os om efter andre tidsangivelser, saa er 1 Kephiso- 

 phons archontat aar 329/s p. 137,4 den yngste sikkert daterbare 

 begivenhed, der nævnes, medens skriftets mangel paa kjendskab 

 til penterer giver os aaret 325/ 4 som terminus ante quem. 2 Af 

 andre tidsangivelser kan nævnes, at navnet Ammonias paa ei 

 af Athens statsskibe (p. 152,12 istedenfor det ældre navn Sala- 

 minia) ogsaa henviser os til tiden mellem Aleksanders besøg i 

 Ammons oase og den lamiske krig aar 322. 3 Endvidere maatte 

 p. 106 den i aaret 322 gjennem Antipater foranledigede indgri- 

 bende forandring af Athens forfatning være bleven nævnt, hvis 

 skriftet var yngre end dette datum. 4 



Som man ser, maa skriftet være forfattet i de sidste aar af 

 Aristoteles's levetid, senest 2 aar fer hans ded. 5 



Indrømmes nu, at skriftet er det samme, som i oldtiden til- 

 lagdes Aristoteles, og er det videre skrevet i Aristoteles^ levetid, 

 saa man for at kunne anfægte dets egthed som aristotelisk verk 

 bevise enten: 



I. at skriftet er forfattet i et sprog, som gjør det umuligt, 

 at det kan skrive sig fra samme haand, som de andre sikre 

 aristoteliske skrifter, eller 



1 cnf. Keil L c p. 613. 



2 cnf. Boeckh. Urkunden p. 31 og 494. 



3 cnf. Cauer L c. p. 6. 



4 cnf. Keil L c. p. 613. 



5 Schjøtt p. 12 note ser en antydning til, at forfatteren maa 

 have været fremmed i Athen, deri, at han p. 36 gjør diakri- 

 erne til jordbrugere. Men ordet ysopysiv brages jo alminde- 

 lig i betydning af at „finde sit livsophold", saa forfatteren in- 

 genlunde udtaler, hvad her Schjøtt lægger ham i munden. 



