1892.] ARISTOTELES's SKRIFT OM ATHENS STATSFORFATNING. 11 



ordning. Areopagos sammensattes af de afgangne archonter, der 

 som sagt udtoges af raadet selv blandt de i byrd og rigdom 

 fremragende adelsætter. Stillingen som medlem af raadet paa 

 Areopagos var saaledes (efterat archontembedet var ophert at 

 være det) den eneste livsvarige offentlige stilling. 



I cap. 4 gaar saa forfatteren over til Drakon. Her staar 

 ordret oversåt: „ Senere, men ikke meget længe efter (at den 

 nævnte splid var blusset op nemlig) lovfæstede Drakon under 

 Aristaichmos's archontat de gamle vedtægter — zovg ftscjpLoOc 

 fthpesv. Ordningen var følgende: andel i staten var givet dem, 

 der gjorde hoplittjeneste paa egen regning — aTteosSoto ^ ko\i- 

 Tsta tol£ oTcXa Tuaps^ojjisvoic. De ni archonter og skatmestrene 

 udtog man blandt dem, der havde en gjældfri formue paa ikke under 

 10 miner, 1 de andre lavere embedsmænd derimod blandt dem, 

 der gjorde krigstjeneste; strateger og hipparcher maatte opvise 

 en gjældfri formue paa ikke mindre end 100 miner og i retmæs- 

 sigt egteskab have senner paa over 10 aar. (Her følger en lakune). 

 401 ved lodkastning blandt borgerskabet udtagne mænd dannede 

 raadet. Baade til raadet og de andre (lavere) embeder udtoges 

 ved lodkastning kun mænd over 30 aar, og den samme maatte 

 ikke udtrækkes igjen, før turen var kommen til alle; da be- 

 gyndte lodtrækningen paa nyt igjen. Men naar j et af raadets 

 medlemmer udeblev, enten der fandt et raadsmøde eller en 

 folkeforsamling sted, maatte han bøde, hvis han var pentekosio ■ 

 medimn, 3, hvis han var hippeus, 2, hvis han var zeugit, 1 ' 

 drachme. Men raadet paa Areopagos var lovenes vogter og 

 passede omhyggelig paa, at øvrigheden styrede i overensstem- 

 melse med lovene. Den, der led nogen forurettelse, kunde gjøre 

 melding til Areopagos under henvisning til den lov, som blev 

 overtraadt. Men, som allerede sagt, de (nemlig almuen) svarede 

 med sine legemer, og jorden tilhørte kun faa." 



Cap. 5. „Da statsordningen var saadan, og mængden træl- 

 lede under de faa, reiste almuen sig mod de fornemme. Da 

 striden var haard, og partierne i længere tid stod overfor hver- 



1 Vistnok feilskrift for 300; herom senere. 



