1892]. ARISTOTELES S SKRIFT OM ATHENS STATSFORF ATNING-. 1 y 



lov. Thesmoi kan ikke gives af nogen lovgiver eller vo{j.o{t£tv; 

 de kan blot nedskrives og gives sin endelige ordlyd af en saa- 

 dan og udoves af embedsmænd af halvt prestelig karakter (cnf. 

 fr£<7<j.cfr I-t.'.). Hertil kommer, at forfatteren om Drakon (p. 9,10) 

 ogsaa bruger den bestemte artikel tc-jc ftec^oue 8hpa* = „han 

 fastslog vedtægterne". 



Saavidt jeg kan se, taler saaledes baade reelle og formelle 

 grunde for den givne tydning. Fuldstændig afgjerende er imid- 

 lertid, at forfatteren selv tydelig nok udtaler det samme paa 

 et andet sted i sit skrift. 1 Pag. 104—106 nævner han som af- 

 slutning paa første del af verket op alle hovedskifterne i 

 Athens politiske udvikling fra den ældste tid og lige ned til 

 hans egen samtid. „Den ferste var ordningen under Jon. . . . 

 Den anden og efter hin den første i virksomhed værende stats- 

 ordning var den, som indtraadte paa Theseus's tider, og som 

 viste nogen afvigelse fra det rene kongedømme. Paa denne 

 fulgte den. der var paa Drakons tid, under hvilken der ogsaa 

 først optegnedes love. Den tredje er saa den . . solonske . ." 

 Altsaa først har vi det rene kongedømme fra Jons tider. Saa 

 følger Thesidernes herredømme, hvor noget af den kongelige 

 magtfylde var opgivet. Andet hovedskilte er saa monarkiets 

 ophør; i dettes sted træder oligarchiet, der p. 9,7 kaldes l for 

 y\ jcpwnj icoXitswl — den første virkelig borgerlige ordning, i 

 modsætning til kongedømmet, der kun uegentlig kan kaldes en 

 Kdkvz&loL. Denne efter kongedømmet følgende statsform fører 

 saa forfatteren helt frem til Solon, da han lader demokratiet 

 begynde, ja han betegner hele denne ordning som „den, der 

 fandtes paa Drakons tid, da man ogsaa rik skrevne love". 

 Forfatteren slaar altsaa tiden før Drakon og tiden mellem 

 Drakon og Solon sammen til et tidsrum, i hvilket samme for- 

 fatning raadede. Dette kunde han ikke have gjort, hvis det 

 havde været hans mening, at Drakon havde indført nogen ny 

 forfatning eller blot givet stødet til nogen udvikling i ny, her 

 demokratisk retning. Man kan blot lægge merke til, hvordan 



1 cnf. Meyer p. 43. 



Vid.-Selsk. Fofh. 1892. No. 6. 



2 



