1892 1 ARIST0TELES'S SKRIFT OM ATHENS STATSFORFATNING. 21 



mistokles efter den hidtil almindelig fulgte kronologi alt skulde 

 være i Persien. Dette anvendes nu mod Aristoteles ? s forfatter- 

 skap saaledes af Schjott p. 12 og af Cauer p. 25. Nu, selv 

 Aristoteles kan jo tage feil. Men man bor dog være yderst 

 forsigtig med her straks at statuere en feil i et skrift, der el- 

 lers byder os flere værdifulde tidsbestemmelser. Vi har des- 

 værre hidtil meget daarligt kjendskab til pentakontaetiens kro- 

 nologi, idet Thukydides i sin oversigt kun har meget faa aars- 

 tal; den gjængse kronologi beror derfor paa en moisommelig 

 kombination. Det er ingenlunde saa sikkert, at Thukydides 

 ikke lader sig bringe i overensstemmelse med den af vor for- 

 fatter her nævnte tidsbestemmelse, selv om denne strider med 

 den nu almindelig anvendte. Kenyon begaar i sine forklaringer 

 den feil at holde paa det her omhandlede datum uden imidler- 

 tid at forandre andre begivenheders tid i overensstemmelse 

 hermed. A. Bauer har i Literarische und historische Forschun- 

 gen zu Aristoles 'Axhjvafav icgaitswx (Miinchen. Beck. 1«91) søgt 

 gjennem opstillingen af en ny kronologi at bringe Thukydid i 

 overensstemmelse med vor forfatter. Jeg tor for eieblikket ikke 

 udtale noget bestemt om dette forseg; men det forekommer mig, 

 at meget taler for en lesning i denne retning. Jeg haaber 

 imidlertid med det første i et eget arbeide at komme tilbage 

 til dette spergsmaal ligesom til de mange andre efter min op- 

 fatning særdeles værdifulde oplysninger, som skriftet giver om 

 Athens indre og ydre historie i tiden omkring perserkrigene. 



Tilsidst maa jeg gaa lidt nærmere ind paa den af Schjett 

 p. 9 fremforte anke om, at det, vi i dette verk faar vide om 

 Solon, strider mod det, vi fer ved, og det efter authentiske do- 

 kumenter — nemlig Solons egne digte. Jeg har allerede be- 

 handlet en side af Schjøtts anke, nemlig at forfatteren sammen- 

 blander Drakons og Solons verk. Den side, jeg her skal tale 

 om, er fremstillingen af almuens stilling og jordforholdene. Ogsaa 

 Cauer p. 30—31 beskylder forfatteren for i sin skildring af 

 landboforholdene ikke at have forstaaet Solons digte, hvilket 

 Plut. Solon c. 13 derimod skal have gjort. Ganske vist er der 

 her en strid mellem vor forfatter og Plutareh samt alle de 



