1892. I ARISTOTFLFS's SKRIFT OM ATTTFN T S STATSFORFATNING. 27 



borgere, og theterne fra Solou af havde politiske rettigheder, 

 berte de altsaa med til phylerne og var blandt dem, der fik be- 

 holde sit sacralvæsen uforandret saaledes, som de havde havt 

 det fra oldtiden af. I modsætning til dem, de gamle klienter, 

 staar de af Kleisthenes optagne nyborgere, der var rene ple- 

 beier; de havde hidtil staaet udenfor ikke blot staten, 

 men ogsaa hele slægtsorganisationen. Fra nu af kom det athe- 

 niensiske demos til at beståa af gamle klienter og rene ple- 

 beier, ganske som den samtidige romerske plebs. 



Den af vor forfatter givne fremstilling af stænderforhol- 

 dene, nemlig, at pentakosiomedimner, hippeis og zeugiter er de 

 gamle slægtphylers frie patriciske medlemmer i modsætning til 

 theterne, der ned til Solon bestaar af klienter, stemmer med 

 Aristoteles Polit. 1274 a 18, der ogsaa stiller theter i modsæt- 

 ning til de tre nævnte klasser, der sammenfattes under benæv- 

 nelsen oC yvupijjioi xod ot eurcopoi. Jeg kan derfor ikke være 

 enig med prof. Schjøtt, naar han i sit foredrag p. 7—8 og i 

 Christiania Videnskabsselskabs Forh. 1873 p. 6 stiller penta- 

 kosiomedimner og hippeis sammen som patricier, men slaar 

 zeugiter sammen med theterne som plebeier. 



Saavidt jeg kan se, har forfatteren tænkt sig demos^ 

 stilling før og efter Solon saaledes som her fremstillet, og 

 da er Schjøtts og Cauers angreb paa ham for ikke at have for- 

 staaet Solons digte og det hele gentilvæsen ikke grundet. Jeg 

 tror tvertimod, at han har forstaaet Solon bedre end de andre, 

 og at vi ubetinget bør slutte os til hans opfatning. 



Jeg kan saaledes heller ikke være med paa, at forfatteren 

 skal have begaaet saa stygge feil, som han er bleven be- 

 skyldt for. Naar hertil kommer, at skriftet som udviklet ikke 

 blot ikke strider mod Aristoteles's Politik, men netop befinder 

 sig i den skjønneste overensstemmelse dermed; naar skriftet vi- 

 dere maa være skrevet i Aristoteles's levetid og er det samme, 

 som oldtiden tillagde ham, saa staar det ikke tvilsomt for mig, 

 at vi her ved et lykkeligt fund har faaet det før saa meget 

 savnede skrift fra den store mesters haand. 



(Trykt 10de raarts 1892.) 



