1892.] 



VEGETATIONEN I TROLDHEIMEN. 



7 



Af disse undersøgelser fremgaar altsaa, at nordgrænsen for 

 den arktiske vegetation paa denne kant af Troldheinien kan, 

 saaledes som angivet i min forrige af handling, sættes til R in- 

 natten og Einvandene (62° 55' n. br.). 



Hvad især tiltrækker sig opmerksomheden ved vegeta- 

 tionen i Romundstadbygden, er granens forekomst. Langs Rinna 

 optræder granen her dels indsprængt i furuskogen, dels alene i 

 stor mængde. Dens forekomst her er ellers at betragte som en 

 udlober fra granskogene i Meldalen i søndre Trondhjems amt 

 over Reisfjeldet med omgivelser. Hvad iøvrigt granens ud- 

 bredelse i Troldheinien angaar, kan anføres, at den synes at op- 

 høre paa Rotaasen, syd for Reisfjeldet ved indgangen til Trold- 

 heinien. Derimod mangler den i det indre af Drugudalen, Jøl- 

 dalen og Svartaadalen, ligesom ogsaa paa fjeldpartiet mellem 

 Svartaadalen og Rindalen. Som en merkelighed hørte jeg nævne 

 enkeltstaaende grantrær ved Bolmesæteren ved Buluelven og 

 Børsetsæteren (c. 5 km. sydvest for Rindalens kirke). Heller ikke 

 i Foldalen og den Opdal tilhørende del af Troldheimen findes 

 granen vildtvoksende. — Nogle enkelte grantrær skal dog findes 

 paa sydvestsiden af Gjevilvandet. Plantet trives den godt — 

 f. eks. ved Hol i Opdal og Gravern i Sundalen. Angaaende 

 granens udbredelse i Romsdals amt kan forøvrigt henvises til 

 forstmester Glørsens redegjørelse i Schiibelers Viridarium Nor- 

 vegicum I 369 flg. 



Af planter, der bemerkedes i Romundstadbygden langs lande- 

 veien, fortjener blot at nævnes Achillea Ptarmica L., der ellers 

 «r temmelig sjelden paa Nordmøre, Potentilla norvegica L. (ved 

 Bolme) og Cardamine silvatica Link. (ved Romundstad). 



Det gjaldt dernæst at undersøge den arktiske floras udbre- 

 delse sydover mod Opdal, hvilket jeg i min forrige afhandling 

 (p. 17) fremhævede nødvendigheden af. 



I dette øiemed reiste jeg gjennem Foldalen ned til Storli- 

 grænden i Lønset, anneks til Opdal. Under mit forrige ophold 

 paa disse kanter havde jeg undersøgt de temmelig høie fjelde 

 Storbækhø og Halsbækhø nord for Storli og der fundet en 



