1892.] 



VEGETATIONEN I THOLDHEIMEN. 



31 



Repdalen, Koplingen og Xaasabruna i Gjeitaadalen. Lesje. 

 Grenbe, Taterbø og Kvitingshø. 



Braba Wahlenbergii Hartm. Klipperifter og urer hist og 

 her. Rennebo: Skrikbø. Opdal: Storbækbe og tjeldene paa 

 nordsiden af Gjevilvandet (lige op til Høgbø og Grønbø, nær 

 Mildalsglupen). Sundalen: Hælfjeldet og Kollibovden nær Svis- 

 dal, Blaabø og Graabø ret op for Havsaas, Repdalen og Gruve- 

 dalen, saavel nede ved elvene som i urerne, Kopungen og Xaasa- 

 bruna i Gjeitaadalen. Lesje: Grønbø. syd for Holaker. 



Braba hirta L. Almindelig i de samme fjeldtrakter som 

 foregaaende art. Formen elatior A. Blytt Xorg. Fl. 986 især i 

 fjeldlierne og paa mosklædte steder, medens rupestris R. Br. især 

 forekommer i urer og klipperifter samt paa veirbaarde steder i 

 og over lavbeitet sammen med B. Wahlenbergii Hartm. 1 



1 Uden endnu tilstrækkelig at have gjenneingaaet karakt ererne for 

 alle indsanilede arter og former af slægten Braba skal blot her be- 

 merkes, at der af Braba incana L. er indsamlet saavel eksemplarer 

 af a vulgaris A. Bl. som af /3 coniorta Lindbl, af Braba hirta L. 

 baade formen elatior A. Bl. (saavel a leiocarpa som fl hebecarpa) og 

 rupestris (R. Br.) Hartm. Af den sidste form er bemerket flere 

 sterkt reducerede underformer. der habituelt ganske stemmer over- 

 ens med B. Wahlenbergii Hartm.. i hvis selskab de som oftest vokser, 

 men som paa grund af det haarede skaft og de stjernehaarede blade maa 

 henføres til Braba hirta L. Af disse har nogle eksemplarer glatte 

 skulper (maaske = B. scandinavica Lindbl \ et par derimod haarede 

 skulper ' maaske = B. trichella Fr.). Endvidere varierer haarbeklæd- 

 ningen meget: Snart er bladene paa begge flader sterkt stjernehaarede. 

 snart er enten oversiden eller undersiden næsten glat. Ved siden heraf 

 er der navnlig i randen talrige lange, udelte haar. mindende om 

 B. Wahlenbergii Hartm. Af den sidste art er der omvendt fundet 

 nogle eksemplarer, der har enkelte stjernehaar blandt de udelte 

 haar, men fuldstændig glattte skafter. Stjernehaarenes tilstede- 

 værelse synes derfor ei at afgive noget sikkert kriterium mellem de 

 omtalte arter. Den eneste forskjel, jeg har kunnet opdage, er det 

 haarede blomsterskaft hos de smaa former af B. hirta L., det fuld- 

 stændig glatte hos B. Wahlenbergii Hartm.. en karakter, der dog ei 

 altid er paalidelig (cfr. citatet fra Th. Fries i Norg. FL). Alle de 

 gjennemgaaeds eksemplarer har vel udviklede skulper med modne 

 frø, hvorfor de ei synes at være af hybrid natur, men snarere at 

 være overgangsformer, der vokser blandt mere typiske former i 

 urer og paa veirhaarde steder øverst paa tjeldene. De fleste af de 

 omtalte eksemplarer indsamledes i Lille Gruvedalen. 



