(3 



HANS J. KIÆR. 



[No. 12. 



måtte man nærmest tænke dem som forårsagede ved de mate- 

 rielle atomers egne vibrationer og således være en energimængde, 

 der berøvedes disse. I almindelighed vil imidlertid de materielle 

 atomers vibrationer foregå på forskjellig måde, og det synes da 

 også at ligge nær at antage, at deres indbyrdes virkning som 

 et resultat af disse vibrationer skulde være forskjellig for for- 

 skjelligartet materie. Dette vikle ligeoverfor de chemiske affi- 

 niteter på små afstande passe godt, men ligeoverfor gravita- 

 tionen som et resultat af disse vibrationer berede vanskeligheder, 

 da denne ifølge Bessels experimenter 1 er uafhæDgig af mate- 

 riens art. Var ikke så tilfældet, vilde f. ex ikke massebestem- 

 melser af himmellegemer med nuværende data kunne foretages, 

 og de for tiden gjældende værdier for planeternes masse ikke 

 være korrekte. Thi hvad man bestemmer i astronomien er jo 

 kun et himmellegemes tiltrækning i solens tiltrækning som enhed, 

 og var den gausiske attraktionskonstante ikke ens for al materie, 

 vilde man ikke uden videre fra tiltrækningens størrelse kunne 

 slutte til den forhåndenværende materies mængde og legemets 

 tæthed. 



En sådan vanskelighed kunde man imidlertid muligens omgå 

 ved at antage, at gravitationen ikke skyldes atomernes vibra- 

 tioner i sin almindelighed, men var en slags restvirkning af 

 visse primære, enkle, for alle materielle atomer fælles vibra- 

 tioner. Og på den anden side kan vel Bessels experimenter 

 ikke siges tilfulde at bevise umuligheden af, at gravitationen 

 til en vis grad kunde være afhængig af et legemes temperatur, 

 da denne ikke blev varieret i Bessels experimenter. 



Hvorom alting er, så må imidlertid, såsandt gravitationen 

 skal fremkaldes af de materielle atomers vibrationer, disse atomer 

 berøves en bestemt energimængde ved at forplante og vedlige- 

 holde vibrationer i det interstellære medium, der ikke kan an- 

 tages absolut friktionsløst. Heraf vilde følge, at gravitations- 

 fænomenerne vilde aftage i intensitet med tiden, og om det end 

 kunde påvises, at sådanne processer foregik med en overordentlig 



i Astr. Nachr. X, 1833. 97. 



