1892.] NATRIUMÆTHYLATS IND VIRKNING PÅ ISOCAPROLACTON. 7 



Den nye forbindelse, som jeg har kaldt » diisohexolacton*, er 

 altså dannet ved, at to molekyler isocaprolacton har forenet sig 

 med hverandre under afspaltning af et molekyl vand: 

 2 C 6 Hi O 2 = C12H18O3 + H 2 0. 



Diisohexolacton, der er tyngre end vand, er meget tungt 

 oploselig i koldt, noget lettere i kogende vand. Den er let 

 opløselig i varm æther og krystalliserer af en sådan opløsning 

 i store, farveløse krystaller. Den henflyder i kloroformdampe 

 og er, meget let opløselig i benzol, let i svovlkulstof og alkohol; 

 af en concentreret alkoholisk opløsning udkrystalliserer den i 

 nåleformige krystaller. Den smelter ved 103 °.8. Med vand- 

 dampene er den noget flygtig og går samtidig langsomt over 

 til „tetramethyloxeton" — en forbindelse, som senere skal om- 

 tales. Denne dekomposition finder hurtigere sted, hvis våndet 

 tilsættes lidt saltsyre eller svovlsyre. 



Diisohexolacton er uopløselig i kold natronlud; først efter 

 længere tids ophedning dermed går den langsomt i opløsning. 



Tetramethyloxetoncarbonsyre. 



(Diisohexonsyre.) 

 C12H20O4. 



Til en passende fortyndet natronlud (1 del NaOH og 10 

 dele H 2 0) sattes diisohexolacton og ophededes til kogning; der- 

 ved smeltede lactonen og flød som en oljeagtig vædske ovenpå. 

 5 gram af lactonen måtte for fuldstændig at opløses koges med 

 natronluden (der var tilstede i overskud) i ca. to timer. Den 

 klare, men noget gulfarvede vædske behandledes efter afkjø- 

 lingen med æther for at fjerne den samtidig dannede tetra- 

 methyloxeton, hvorefter vædsken afkjøledes til 0° og tilsattes 

 en ligeledes afkjølet og passende fortyndet saltsyre (15 %). 

 Derved udfældtes en hvid amorf masse, som straks optoges i 

 æther, ligesom også den saltsure opløsning behandledes et par 

 gange med æther. Det ætheriske udtræk hensattes ved almin- 



