182 



sydlige Stifter, i de nordlige Dele heist ved Soen. Paa Fjeldsi- 

 derne er den hyppig i alle Fjeldvande i og ovenfor Birkegrsend- 

 sen. Overvintrer aim. ved Iskanten, selv i 0stfinmarken (Smf.). 



211. M. Merganser, Lin., Castor, Lin. Har sin fornemste 

 Udbredelse i de noget hoitliggende Elve og Indsoer i Landetssyd- 

 lige og sydostlige Dele, hvor den isrer i Chr.sand Stifts Fjelddale 

 er byppigere end foreg. Art ; sparsommere ruger den her paa Lav- 

 landet, og nassten aldrig ved Seen. Mod Nord forek. den aim. 

 saavel ved ferskt som salt Vand op til Lofoten, sparsommere 1 

 Finmarken op til den russiske Greendse (Smf.). Under Trakti- 

 derne og om Vinteren er den aim. ved de sydlige og vestlige 

 Fjorde, satnt paa aabne Steder i de indre Dele. 



Ord. IX. Steganopodes, [Niger. 

 S u 1 a, Briss. 



212. S. bassana, Lin. Viser sig fornemmelig under Silde- 

 tisket om Vinteren og Vaaren ved de yderste Holmer fra Cbr- 

 sand af og op til Nordland, paa enkelte Steder, isfer i Fiskedi- 

 stricterne fra Jasderen og op til Stat, i storre Antal. ■ Enkelt* 

 opholder den sig Sommeren over, dog uden nogetsteds at ruge, 

 ved de vestlige Kyster, og beseger naBsten hver Host og Vinter 

 Strcekningen fra Lindesmes og ostover til den svenske Gr»ndse. 

 Nordenfor Polarcirkelen viser den sig sparsommere, men er o«> 

 skudt ved Lofoten (Barth), og paa begge Sider af Nordcap (I* 1 ' 

 jeborg, Malm, Nilsson). Dode eller fordrevne Indiv. findes jevn- 

 lig dybt inde i de sydlige Fjorde, og ere skudte selv i Ferskvao^ 

 saasom i Store Leesjo i Smaalehnene (Nyt Mag. f. Naturr, 

 B - P, 44). Pelecanus, Lin. Dysporus, 111 



Phalaerocorax, Gesn. 



213. P. Carlo, Lin. Udbredt fra Hvaloerne til den ru 

 Gramdse, men ruger aim. foist udenfor Stavanger; mod 

 tillage Colonierne i Storrelse og Hyppighed, og naa pl 



i Fuglebjergene i Lofotens og Ostfinmarkens Skja;rgaarde, 



