213 



Mao seer saaledes, at C. selv anforer anerkjendte Numisma- 

 likere, der holde min Angivelse for „unfehlbar." 



Getz's Sondring af Henriksmynterne er ligesaa vilkaarlig som 

 Cappes; men han er beskeden nok til at sige: „Hat jemand eine 

 festere Ueberzeugung, .der ordne dieselben nach seiner gefassten 



Jeg er overtydet om, at man hovedsagelig ved Hjselp af Mynt- 

 t'«nd kan finde Veiledning ved Ordningen af saadanne Mynter, 

 "let man med Sikkerhed kan tilskrive Henrik II alle Henriks- 

 m Jnter iblandt saadanne, der ere nedlagte far 1040, og med stor- 

 ste Sandsynlighed tillige dem, der i en meget slidt Tilstand fore- 

 k °nme i Fund fra en noget sildigere Tid. Jeg har derfor troet 

 atburde henfere de meest slidte Henriksrnynter i Broholtfundet 

 H Henrik II, og kun saadanne, som af sajrlige Grunde kunne 

 ansees for at vasre yngre, til Henrik III. Som en saadan Grund 

 iaD jeg anfere Costumet, isser Kronens Form. Naar nemlig Co- 

 stl) met paa en Keisermynt med Henriks Navn er identisk med 

 ^tne paa en Biskopsmynt af sildigere Dato end 1024, da hen- 

 ferer jeg saadanne Mynter af dette Fund lil Henrik III. Man vii 

 8f det Felgende see, at der ikke her kan veere Sporgsmaal om 

 DOgen si ldigere Reiser af dette Navn. 



Adv - +.ENRICV. Et kronet Hoved med h. Side til Besk. 

 Re *-(S. Vi.)TVS. En Haand. Egersundsf. No. 48 (halv) PI. 

 U No. 16. 



