273 



I ter modsiger min Erfaring paa det bestcmteste hans Theorie. 

 Jeg finder hvide, gule, gronne, brune og rode Dyr i 

 (iem alio, eller, med andre Ord, der er i Almindelighed ingen 

 fremherskende Farver i nogen af dem eller nogen tydelig Sam- 

 menhrctig mellem Dyrenes Farver og do af dem heboede Boelter 

 med Undtagelse af hvad jeg nu ska] anfore. 



Det forholder sig nemlig ganske rigtigt, som Forbes og 



gede Fawer, ofte i Striber eller Baand, altsaa i storst Inten- 

 utet som i Mangfoldighed, forekomme hyppigst hos Dyrene i de 

 grunderc Brelter, navnlig Laminariabffiltet (der striker 

 sigfra LavvandsmjErket ned til 10—20 Favne eller paa visse Lo- 

 ttfiteter endog til 30-40 F.), saasom hos en Mfengde Nodibran. 

 chiater, Patella pellocida, Troehusarter, og mange flere. Hvorimod 

 Vene idedybereBaslteri Almindelighed ere mere eens- 

 fa rvede, ikke brogede. 



Dcrncest, hvorvel der som sagt ikke synes at vaere nogen 

 temherskende Farve for noget Badte \ Almindelighed, saa frera- 

 B*aer det dog tydeligt nok af de ved vor Kyst anstillede Under- 

 S0 gelser, at Fleertallet af Dyrene i de storste her gran- 

 8 ked e Dybder (200-300, i enkelteTilftelde indtil 450 F.) 

 enten ere af rod eller hvid Farve. Det synes saaledes, naar 

 ,na '> oveihovedet vil antage Farverne for afhcengige af Lyset, at 

 de forskjellig farvede Solstraaler, hvoraf det ufarvede Lys er 

 «tt»mensat, traenger den rode i Regelen dybest ned, laugt dybere, 

 end »rsted antager, naar ban stetter dens nedersle Gramdse ved 



D ^ hvilket i de hidtil ved vore Kyster undersogte Dybder slet 



