Om nogle norske Pengetcgn 



Med en lithogr. Pladc. 

 (Foredrag i Modet den 18dc Septbr.) 



Jeg agter her at fremsaette en Conjectur angaaende nogle 

 Pengetegn, der af Hr. Toldinspecteur Schive omtalcs i folgende 

 Udtryk : » 



„Der har bevaret sig en Tradition om, at en storrc Sort end 

 de hidtil beskrevne Penninge og To-Penninge, nemlig Mynteme 

 Tab. XII No. 74 og 75 samt Tab. XIII No. 1 ere fremkomne i 

 Dronning Margrethes Tid (1187—1412) og sknlle veere Udbytte 

 af en Solvaare, som dengang blev funden og dreven i Eidsvold. 

 Hvorvidt Sagen forholder sig virkelig saa, ellcr om ikke Sagnet 

 saavelsom selve Stykkerne ere nnderskudte i senere Tider for at 

 blende en eller anden forhippet Antiqvar, rnaa henstaae uafgjorr. 

 Imidlertid taler den Omstoandighed, at de to mindre af disse Styk- 

 ker ere, saavel med Hensyn til Vaegt som ovrige Beskaffenhed, 

 temmelig noiagtige Underafdelinger af den storste, i Forbindelse 

 tried det gode Metal, for en Oprindelse fra offentligt Myntvaesea. 

 Saaledes holder No. 75 (paa vedfoiede Plade No. 1) nser Halvde- 

 len af No. 74 (her No. 2) og Tab. XIII No. 1 (her No. 3) Fjerde- 

 parten, medens selve No. 74 kommer i Vaegt meget nrer Tredie- 

 delen af en VaBgtere; den Forskjel, som forefmdes med Hensyn 

 til disse Delingsforholde, bar ikke komme i Betragtning, da saa- 

 dan svsevende Difference er, som oftere paaviist, sasdvanlig baade 

 ved indenlandske og ved fremmede Myntstykker, og en noiaghg 

 Vaegt lod sig desuden kun udmidle efter et Medium af flere eller 

 mang h t 1 der ikke var Anledning. No. 74 med Tallet IlH 



