Om den kyrenaiske Skole, navnlig Annikeris og Theodoros. 



Af Dr. €e. Tilh. Ljng. 



(Foredraget i M det den 17dc April.) 

 Sokrates's endnu ubestemte Grundtanke, at Mennesket er 

 Tilvaerelsens Maal (baade tsXoc og uiirpov), netop fordi det selv har 

 Evnen til at handle fornuftigt, seette sig et Maal, har umiddelbar, 

 naturlig Existens og Gyldighed i vor B^elelse af det Behagelige, 

 hvori Mennesket jo paa naturlig Maade refererer Alt til sig. Naar 

 Kyrenaikerne naermere have bestemt det Gode som det Behage- 

 'ige, saa er dette derfor dets neermeste Bestemmelse og anviser 

 Skolens Stifter Aristippos Plads som Sokrates's umiddelbare Ef- 

 terf ]ger, en Anordning, der ogsaa bestyrkes ved de chronologiske 

 Forhold, idet Aristippos skal have optraadt som Laerer allerede 

 for sit Bekjendtskab med Sokrates, og overhoved synes at have 

 vaeret noget ffildre end Antisthenes og Eukleides. 



Men endnu vigtigere end Sporgsmaalet om Skolens Plads er 

 Spergsmaalet om Raskkefolgen af dens Medlemmer indbyrdes. 

 & et te Sporgsmaal er derfor af saa stor Vigtighed, fordi den efter 

 n,in Forrnening urigtige Anordning, som mine Forgjsengere, saa- 

 vidt vides, uden Undtagelse, have fulgt, hsenger sammen med en 

 total Miskjendelse af Theodoros og Annikeris, saaledes, at de 

 e gentlig begge ere blevne betydningslose og dermed den senere 

 Hal vdel af Skolens mserkelige Udviklingshistorie fuldstsendig over- 

 seet - De tre vigtigste af Aristippos's Efterfolgere, nemlig Hege- 

 8las , Annikeris og Theodoros, synes at have vperet omtrent sam- 

 tldl ge. Om de to afdem, nemlig Hegesias og Theodoros, ved man, 

 at de levede under Ptolemseus I, af hvem nemlig den Enes, Hege- 

 l's, Forelsesninger i Alexandria bleve forbudte, fordi de havde 

 1 Felge, at saamange sultede sig ihjel, og i hvis JSrinde den 

 Anden, Theodoros, gik som Gesandt til Lysimachus, Konge i 

 ""acien, ligeoverfor hvem han i en vistnok exempelles Grad 



