307 



Ord, at fra Hjertet udgaar Livet. At der i denne Udvikling ingen 

 Plads er for Theodoros mellem Aristippos og Hegesias, viser sig 

 paa den ene Side derved, at den Reflexion, hvori man har sat 

 Theodoros's Betydning, finde vi fuldstsendig alleredc bos Aristip- 

 pos, og paa den anden Side derved, at Hegesias opfatter Maalet 

 paa samme Maade som Aristippos, nemlig som 'ijSovTrj, og synes, 

 saavidt man kan se, ikke engang at have kjendt Theodoros's For- 

 kastelse deraf og hans hoiere Opfatning af Maalet som ya?a. 



Som sagt, det Sokratiske ved Kyrenaismen er, at Lysten, det 

 egoistiske eller Individualitetsprincipet i Mennesket, altsaa dets 

 Enkelthed dog kun er dets Almindeligheds eller Fornuftigheds 

 Existens- eller Magtsmoment, og at den altsaa skal reflekteres 

 d. v. s. sees i Almindelighedens Lys, at man har at sporge efter, 

 hvad den er, betragte og bedomme den efter dens almindelige 

 Gehalt, og det er denne Reflexion, der fores videre hos Aristip- 

 pos's Efterfolgere, nsermest hos Hegesias, der af Grunde, som 

 <iet Folgende vil gjore indlysende, fik Tilnavnet c -v.a^i-^-zz. 

 listens Almindelighed er nu nsermest, saaledes, som vi se den 

 bos Aristippos, qvantitativt Lysternes Totalsum, m. a. O. (let nser- 

 meste Svar paa Sporgsmaalet om, hvad Nydelsen i sin Alrninde- 

 Hghed er, er at den er Nydelsernes aO-po'fftxo^ Lyksaligheden, 

 Noget som Aristippos erkla;rer for vanskeligt at opnaa, Hegesias 

 f or ligeh-em umuligt, for ikke existerende (<xvj-a?-/-cv) (Diog. Laert. 

 % 94). Han beviste dette for det Forste popular, elfaringsmres- 

 si gt ved at udmale Livets mangfoldige Calamiteter, i hvilken Hen- 

 seende det fortjener at bemrerkes, at Sjaelens Lideleer opfores som 

 afledede af, som en Sympathiseren med Legemets, idet han der- 

 v ed endnu bestemtere slutter sig til Aristippos's materiahstiske 

 med Udelukkelse af Theodoros's aandigere Opfatning af Nydelsen 

 °g Su.erten, nemlig som ikke alene Gjenstand for, men beroende 

 Paa Reflexion. Men dernsst beviste han det^dybere, videnska- 

 bel 'gt, og det er dette Bevis, der er den egentlige Kjerne i hans 

 Laere. 



Som det Umiddelbare, Enkelte, har Nydelsen, det Behagelige, 

 in ^en almen Gehalt ■ vil man gjore sig Rede for den, viser det 



