308 



sig som nogetNegativt; det forsvinder, somNydelsen ogsaa pijak- 

 tisk taber sin Intensitet ved at reflekteres. Denne Negativitet 

 viser sig for det Ferste udad, i Forholdet til Andre; Nydelsen er 

 det Egoistiske; den Vise gjor Intet for Andre (D. L. II, 95), og 

 Venskab, Velgjerning etc. liar kun Vserd for den deraf flydende 

 Nyttes Skyld (D. L. II, 93). Nydelsen modsfetter sig altsaa al 

 Udvidelse til andre Personer — det at nyde vil sige at gjore sig 

 selv til Maal, og saaledes tillsegge Andre kun middelbart Vaerd, 

 en Tanke, der igrunden, om end ikke ganske stringent, tillfegges 

 Hegesias af Diog. Laert. (II, 95) - men den modsretter sig der- 

 nsest ogsaa enhver Udvidelse til noget Alment, selv indenfor denne 

 egoistiske Begraendsning; den er hverken forenlig med Personens 

 eller Tingens Almindeligbed ; baade Maal og Middel er det rent 

 Enkelte, idet det Behagelige netop er et Forhold af den Eukelte 

 til det Enkelte. Dersom man skulde kunne udtale som en al- 

 mengyldig Regel, om endog kun for det enkelte Individs Vedkom- 

 mende, at den eller den objective Ting, f. Ex. Rigdom, Frihed 

 etc. er behagelig, da maatte Livets Lyksalighed bestaa deri, at 

 den vedvarede uden Afbrydelse; men vi finde netop da, at det 

 Behagelige formedelst Overmaittelse slaar om og bliver ubehage- 

 ligt, mens det netop er Nyheden og Sjeldenheden, der gjer det 

 behageligt (D. L. II, 94). Intet er saaledes i sig selv eller i sin 

 Almindelighed behageligt eller ubehageligt (p. s. St.) ; Alt er kun, 

 hvad det er, i Forhold, nemlig til sin Modsffitning: kun den faler 

 virkelig Behageligheden ved at vsere rig, sund etc., som har vaeret 

 fattig, syg etc. og omvendt. Nydelserne og Smerterne forudssette 

 saaledes hinanden; den Sum, som Livet er, bliver en Sum af & 

 gestore positive og negative Sterrelser, altsaa Nul; m. a. 0. Vis- 

 dommen kommer til at bestaa i gjennem Ligegyldighed at s0ge 

 Smertefrihed, Livets sande Maal (D. L. II, 95 og 96). Indiffe- 

 rentismen er dette Nul, Livets Sandhed, som et subjectivt For- 

 hold, en subjectiv Betragtningsmaade; dette Nul som concret .\ n- 

 kelighed, altsaa Livets virkelige Forklaring eller Idealisation er 

 - Deden, hvorfor ogsaa, som vi vide af Cicero og Valerius Maxi- 

 mus, Hegesias's veltalende Foredrag i Alexandria resulterede i en 

 for sa3rdeles Mange uimodstaaelig Tilskyndelse til Selvmord. 



