314 



gave at virkeliggjore det Almengyldige, det Gode, men er det- 

 tes absolute og individuelle Virkelighed, er den Vise selv Gud; 

 der bliver ingen Plads for andre Guder, og det er derfor kun den 

 yderste Conseqvens af sin Lsere, Theodoros udtalte, naar han som 

 Diog. Laert. bevidner (II, 97), i sit Skrift : Kspi #swv, t^v TcavxaTcaffiv 

 avatpov ra? Tcsp* fteov 5o£a£ sml. Cic. de Nat. Deor. I, 1, 23 og 

 42; Plut. adv. Stoic. 31. At hans Atheisme havde den Sammen- 

 hseng, jeg her har givet den, at den nemlig havde sin Rod i Selv- 

 forgudelse, dertil have vi en Antydning i den ubegrsensede Arro- 

 ganse, der tillsegges ham i alle de Anekdoter, som navnlig Dio- 

 genes Laertius fortseller om ham, og det er maaske ogsaa det, 

 der vittigt nok antydes deri, at han foruden o afrsoc Gudsforneg- 

 teren, ogsaa havde Tilnavnet 6 Seo'c, Guden. Naar Sextus Em- 

 piricus (adv. Math. IX, 51 og 55; Hypotyp. Ill, 118) og flere Kir- 

 kefaedre: Lactantius (I, 12), Clem. Al. (Protrept. p. 15, Strom. 

 VII, p. 722) ogEpiphanius (exposit. fid. I, 1089) indskrssnke hans 

 Fornegtelse til den grseske Mythologi, da er det vistnok en Mis- 

 forstaaelse, der har sin naturlige Forklaringsgrund i Sextus Em- 

 piricus's skeptiske Sky for enhver bestemt Paastand, selv negativ, 

 og i Kirkefaedrenes Tilboielighed til overalt at finde St0ite for 

 Christendommens Monotheisme, og at han har kunnet forstaaes 

 saaledes, ligger naturligvis deri, at hans Argumentation varrettet 

 mod den Gudelaere, han kjendte, nemlig den grseske. 



Man vil visselig fnrstaa, at Theodoros's Laare, opfattet p»a 

 denne Maade — og at denne Opfatning er i den noiagtigste Over- 

 ensstemmelse med Kilden, nemlig Diogenes Laertius, vil Ingen 

 kunne negte — bliver meget betydningsfuld. Den indeholder, 

 udviklet af Kyrenaismens Grundprineip, Tanken om Individets 

 concrete Almindelighed eller Absoluthed, altsaa Personlighedstan- 

 ken, den Tanke, der spiller en Hovedrolle ikke blot i den stoisk- 

 epikuraeiske Philosophi, men i selve Christendommen, Evangel 

 om Lovens Fuldkommelse i Gudmennesket og, at ogsaa vi, for- 

 saavidt vi annamme ham, „ikke ere under Loven," saaledes, a 

 Theodoros's Philosophi bliver et Vrsengebillede, men denned h- 

 lige en Bebudelse af Christendommen. Sammen med Annikens 



