Uaar og Hungersnod i Norge 1740-1743. 



Af I. I. Daae. 



(Foredraget i Medet den 14 Januar.) 



Under Omsteendigheder, som nEervasrende, da Klager over 

 Hungersnod og Mangel idelig gjenlyde fra de nordligste Dele af 

 Norge og Sverige saavelsom ogsaa fra Nabolandet Finland, og 

 selv her i de sjdligere Egne Dyrtid og Fortrykthed uimodsigelig 

 finder Sted, er det aflnteresse at fornye Erindringen om lignende 

 TilstandeiFortiden. Saadanne Tilbageblik kunne maaske endog 

 vaere ligefrem nyttige af den Grand, at mange forst da ret lsere 

 at paaskjonne de store Fremskridi, Landet har gjort i de sidste 

 Slsegtled, naar de gjores opmserksomme paa, hvor meget storre 

 den Modstandskraft er bleven, hvormed vi nu efter Ophaavelsen 

 af urimelige Lovbestemmelser samt ved Jordbrugets storre Udvik- 

 ling, Samfaerselsmidlernes Forbedring samt Fattigpleiens og La> 

 gevaesenets bedre Ordning kunne mede Misveextaar og smitsomme 

 Sygdomme. 



Alle have hortTale om 1812; i enkelte Dele af Landet, f. Ex. 

 i Gudbrandsdalen, lever nok ogsaa Erindringen om 1773, da Elen- 

 digheden var endnu langt storre end i det forstnajvnte Aar, idet 

 der i det ene Aar dode henved sytten Tusinde flere i Nurge, end 

 der f dtes, og mangfoldige Mennesker bevislig dode Hungersda- 

 den. De Faarreste vide derimod nogen synderlig Besked om, a* 

 nsesten hele Nordeuropa i Begyndelsen af forrige Aarhundredes 

 femte Tiaar herjedes ved flere gjentagne Uaar, der her i Landet 

 fremkaldte en overordentlig Nod. Alene i de to Aar 1741 og 17« 

 oversteg Dedsfaldenes Antal Fodslernes med den store Forskjel 

 af 31,436, og det paa en Tid, da Rigets samlede Befolkning h0is* 

 kan anslaaes til 700,000. 



Det er om disse sidste Tr^ngselsaar, at vi her ville fortaelle. 

 Vore Kilder have for en Del varet trykte Skrifter (som f. Ex. 



