paa begge Sider af den botniske Bugt. I Finland blev Elendig- 

 heden saa meget storre, som dette Land just fra hint Aar blev 

 Skuepladsen for den ulykkelige Krig mod Rusland, somdetsven- 

 ske Hatteparti, ophidset af Frankrige, i 1741 begyndte uden til- 

 straekkelige Forberedelser og uden duelige Haerferere. Soldater. 

 nes Gjenvordigheder ere neppe til at beskrive. 



Aaret 1742 blev dog detvferste. Fra Stiftamtmanden i Akers- 

 hus, Generalmajor Otto Fredrik v. Rappe, haves en Indberetning, 

 hvoraf man ser, at, ihvorvel man ferst sent kunde komme til at 

 saa, havde dog Aaret en Tid lang vreret meget lovende; „baade 

 jeg selv « siger han, „og alle Reisende have iaar seet Guds Vel- 

 signelse staa paa Marken i saa stor Overfladighed, at faa kan 

 miudes den storre." Men allerede i Sommerens Lob begyndte 

 Orme af usaadvanligt Udseende at fortaere Sadden. ,,1742 udi Som- 

 meren, da Luften begyndte at blive hed, (fortselles der i en Pjece 

 fra 1750)/ nedfaldt af Luften en stor Del Orme paa Bygden om- 

 kring Kristiania i Norge, blandt hvilke de fleste vare sorte, andre 

 stribede, de fleste indsvobte i en tynd Hinde, som Silkeorme, 

 hvilke bleve siden til Sommerfugle; af disse ussedvanlige og ska- 

 delige Orme blev Seeden med Grass og Urter i en Hast saaledes. 

 opeedt, at mange Mennesker og Kveeg derover maatte lide stor 

 Mangel paa Fode, ja mange dode af Hunger. Efterat Gr0den 

 saaledes var forteeret, krob endel af disse Orme ned i Jorden, 

 men Aadslerne af dem, som bleve tilbage, foraarsagede en over- 

 maade vederstyggelig Stank." I August Maaned indtraadte der- 

 paa, fortaeller Rappe i sin ovenneevnte Indberetning, Nattefrost, 

 f0rst i Fjeldbygderne, dernaest ogsaa i de lavere liggende Egne, 

 og mod Slutningen af September maatte Hosten ei alene i Akers- 

 hus Stift, men i hele Riget erklasres for mislykket. For eD 

 Msengde Husmsend og smaa Jordbrugere var der endog elet ikke 

 Tale om nogensomhelst Indhostning, da de stakkels Mennesker 



