paa disse i sig selv saa interessante Forholds Historie er her ikke 

 Stedet. 



Efter de her omtalte fire paa hinanden felgende Uaar (1739, 

 1740, 1741, 1742) kom endelig et bedre, paa sine Steder endog 

 rigt Kornaar i 1743. Tilstanden begyndte nu at bedres. Den 

 gamle Erfaring, der gja-lder alle Tider og alle Steder, nemlig at 

 deslige Ulykker, som edelseggende Krige, Hungersaar og smitsomme 

 Sygdomme, vistnok kunne bevirke en oieblikkelig, men ikke no- 

 gen varig Formindskelse af Folkemsengden, gjentog sig ogsaaher. 

 Tilvaexten i denne bliver nemlig altid saa meget stserkere, naar 

 de midlertidigeHindringer ophere at virke. 1 Skjent vi ikke have 

 mange statistiske Opgaver over jEgteskabers, Fodslers og Dods- 

 falds Antal til vor Raadighed fra hin Tid, ere dog de, der fore- 

 ligge os, talende nok. Den megen Eiendom, som blev ledig ved 

 den overordenllige Dedelighed, gjorde naturligvis Giftermaalene 

 langt hyppigere i den nsermeste Tid. I Nes paa Romerike bleve 

 f.Ex. iAarene 1743 og 1744 henholdsvis aegteviede 45 og 42 Par, 

 medens man af Kirkebogen ser, at der i almindelige Aar baade 

 f0r og siden kun viedes det halve Antal; ja endog i 1867, skjant 

 Folkemsengden vistnok er meget mere end fordoblet siden den 

 Tid, viedes kun 42 Par. Fodslernes Antal bleve derfor nassten 

 strax lige saa talrige, som for Epidemien. Ganske de samme 

 ErfariDger frembyde de Talangivelser, som for Liers og S0ndm«- 

 res Vedkommende Andes i Essendrops og Strains Beskrivelser af 

 disse Landsdele. 



