Usagkyndige umuligt at afgjore. Man gjorde for, sum nn: man 

 nedsatle Commissioner, der ved Forsog skulde fastsaette Afgange- 

 nes Storrelse, og der bestemtes et noget rundeligt Maximum, og 

 hvor dette ikke overskredes, gav Revisionen sig tilfreds. Flid, 

 1'aapnsselighcd og forbedrede Indretninger gjorde imidlertid, at 

 Afgangene aldrig naaede dette Maximum, og Myntmestrene tik 

 felgelig en ucontrollerlig og ikke ubetydelig Indteegt, der langtfra 

 var paaregnet. mcdens 'lens forvidt drevne Paapasselighed frem- 

 kaldte Seendrsegtighed og Dyrhed i Driften og 0vrige Omkostnin- 

 ger. Denne Indta?gt blev stedse sterrc, et'tersom Tiderne skrede 

 frem og Maskinerne forbedredes; man fandt den ubillig; og ude 

 af Stand til at raade Bod herpaa, ansatte man Myntmester Hans 

 Sclijerven Knoph fra Altona 1 som Myntdirecteur og kaldte ham 

 til Kjobenhavn. For Kongsbergs Mynts Vedkommende havde denne 

 Ansrettelsc furovrigt ogsaa den gavnlige Folge, at den adskiltes fra 

 Solvva?rkets Bestyrelse, hvor den altid bchandledes som en Bisag 

 af M;end, der have alt Andet at gjere end at studere Myntfuget, 

 og hvor den havde staaet siden Myntens Oprettelsc sammesteds. 



Knophs Virksomhed, hvor mangclfuld den end var, sporedes 

 snarl, og fra denne Tid skriver sig frem deles dct lidet Brugbare, 

 der endnu haves af Myntbestemmelser, hvor disse ordentlig forstaaes 

 og opfattes. Han holdt sig i det Hele taget til detGivne og kan 

 derfor ogsaa kun forstaaes med et nogenlunde Kjendskab til dette. 



Afgangene vare vissehu ingen Myntmestrene lovlig tilstaaet 

 IndtsBgt; men man havde dog med Hensyn hertil reguleret Gagen 

 saaledes, at denne var 400 Rdlr., naar Myntcn var i Gang, og 

 600 Rdlr., naar den ikke blev drevet, og Afgangene kunde saa- 



