en ulovlig Fordeel til Skade for My n tens Varighed i Cimdatio- 

 nen. Herimod er nu ingen anden Udvei end at s;elte Myntme- 



ham Retten til disse Afgange; men da udfordres tillige en i de 

 mindste Detailler af Drifter) kyndig Overbestyrelse, og man liar i 



teurer o. s. v., der ene havde med Mynt og Pengesager at beslille. 



Herpaa kunde man dengang ikke indlade sig, og Knoph er 

 den eneste Myntdireeteur, Norge og Danmark har haft. Han 



Man Iregge Mserke til, at vel var, hvad der ligger i Sagens 

 Natur, saavel Mynternes Gehalt som Bruttova?gt (Korn og Skrot) 

 lovbestemt; men Teknikens UfLddkommenhed gjor, at man i begge 

 Henseender ikke kan tage det saa noie. Var Pengenes Gehalt 

 blevet for ringe (fattig), reftedes herpaa ved at give dem storre 

 Brnltova?gt, og omvendt. Dette kaldes at remcdiere, og dot lov- 

 bo.stende Maximum for Usikkerbeden kaldes Remediet, Remediet 

 kan ikke undgaaes; men det maatte dengang vaere meget hely- 

 deligt. For nu at rette paa Mislighederne uden at Icegge Hin- 

 dringer for Driften og foroge Driflsomkostningerne, - saaledes 

 som vi skulle see nu er Tilfseldet paa Grund af en eomplet Mis- 

 forstaaelse, - maatte Knoph ogsaa tage Sagen nogenledes i det 

 Store. Der forordnedes derfor, „at naar een Post afveeg fra det 

 Befalede saavel med Hensyn til Skrot som Korn, skulde den ved 



For at forstaa denne Bestemmelse blivc vi nod to til at gaa 

 noget tilbage iTiden; tbi det kommer her an paa, hvad der ska! 

 forstaaes ved Ordet „Post." 



Al vor eeldre Bergvrerksdrift var tysk lige til Arbeiderne og 

 Sproget, folgelig ogsaa Regnskabsva?senet. Nu benyttedes Qg be- 



I de Dage var der ingen regelmressig Postgang imellem Ri- 



