66 



Forsorg, at Naturen heller ikke har vaeret karrig i Productionen 

 af de veesentlig kulstofforende Fodemidler, ligesom den mere trans- 

 itoriske Rolle, disse spille, er en antagelig Grund til, at Physio- 

 logerpe, ved at beregne Fedemidlernes Neeringsveerdi, hovedsa- 

 gelig have holdt sig til de albuminose eller veevdannende StofTe. 



De Tilberedningsmaader, sorn i Husholdningerne anvendes 

 for at gjore Melspiserne smagelige ug fordoielige, ere ineget for- 

 skjellige og rette sig naturligvis efter flere Omsteendigheder. Som 

 en almindelig Regel niaa det altni ansees hensigtsmeessigt at bringe 

 Melets Hovedbestanddele 1 (Plauteseggehvide og Stivelse) i en saa- 

 vidt mulig adskilt eller flint fordeelt Form, for at Fordoielsesveed- 

 skerne med Lethed kunne indtrsenge mellem de enkelte Smaa- 

 partikler, — og navnlig gjaelder dette for Stivelsens Vedkom- 

 mende, da de enkelte Celler eller Korn ligge i Planten sammen- 

 hobede inden et mere eller mindre fast og ufordoieligt Hylster, 

 der bestaar af den saakaldte Cellulose eller Trees tof. Til dette 

 Formaal benyttes hovedsagelig Varme med Vand af en Grad, der 

 gaar op til Koghede (100° Celsius), eller tor Varme efter en for- 

 udgaaet ^ltnings- og Gjeeringsproces, bekjendt under Navn af 

 JBrtfd'bttgning." Med Fuldkommenheden af disse Beredningsmaa- 

 der heenger det vistnok noie sammen, hvorvidt den raa Materie 

 er forud paa mechanisk Vei bragt i en fiint fordeelt Tilstand, 

 med andre Ord, hvor noiagtigt Mnlningen er foregaaet, skjont 

 det er sikkert, hvad nedenfor skal godtgjores, at Fordoielsen al- 

 deles ikke er afmeegtig, om end det raa Melstof uden nogensom- 

 belst Tilberedelse indfores i Mavcn. 



Ved en Hede saa sta;rk som 210° C. vil Stivelsen overgaa 

 i en anden Form („Leiocome«, „Dextrin"), der vistnok har den 



