92 



dsemonistisk, d. e. Tanken om fornuftige Bestemmelser, Fornuft- 

 principer, for Livet gjur sig kiin gjaddi-nde dels sum den sande, 

 men skjulte, Drivfjeder til dcnne Reflexion, dels som vilkaarlige 

 Maximer, hvis Nyttighed Erfaringen har bckrseftet, altsaa som 

 tjenende Interesserne. I begge Retninger se vi altsaa Tanken, 

 det i Sandhed Menneskelige, der jo netop var Indholdet af Grse- 

 kenlands verdenshistoriske Mission, rare sig, men ikke i sin Fri- 

 hed, dels rent nmiddelbart, som ren Inderlighed, dels som tje- 

 nende, som Middel, altsaa som ren Udvorteshed. 



Ganske den samme Charakter har ogsaa denne Tidsalders 

 Philosophi, nernlig den saakaldte ioniske Naturphilosophi, der, 

 som bekjendt, vspsentlig falder i det 6te Aarhnndrede for Chri- 

 stns. Det Sporgsmaal, der danner Udgangspnnktet for denne 

 Philosophi, og hvorefter den ogsaa baMer Navn af Naturphilosophi 

 eller Physiologi i en ganske sseregen, udmaerket Forstand, for- 

 saavidt nernlig ikke blot dens Gjenstand, men ogsaa dens Opfat- 

 ning, dens Princip er det Naturlige, det er Sporgsmaalet om 



>sophisk; bliver man staaende ved, hvad disse Philosopher \i\ 

 cm opstillc som Princip, da synes deres Lajre at vaere Phy 

 g ikke Philosophi; saaledes synes f. Ex. Thales's I 

 ng er opstaaet afVandet, mer beslsegtet med den moderne ne] 



