i 14 



at det Uveesentlige faar sit eget Vaesen, sin Vsesentlighed, saa faar, 

 hvad der egentlig ogsaa erdet Samuie, Endeligheden sin Uendelig- 

 bed, nemlig den diskrete. Mere physisk og derfor vistnok ncer Anax- 

 imanders egen Tamke- og Udtryksmaade, kan Tanken udtrykkes 

 saaledes : detuendelige Urstof, der belt er i Bevregelse, maa, da netop 

 denne Bevaegelse cr Aarsag til don verdensdannende Udskillingspro- 

 ces, ogsaa belt gaa op i denne, belt blive til Verdner. og, da disse liver 

 for sig ere begramsede, maa de, for saa at sige at kunne rumme 



kun er Omvendingen af det Raesonnement, som vi oven for bave 

 seet, af de Gamle udtrykkelig tillaegges Anaximander, nemlig, at 

 Urstoffet maa vaere uendeJigt for at strfekke til for den uendelige 

 Verden. Denne Begrundelse beror, som vi se, paa den Anta- 



kan indtrsede paa et senere Standpnnkt, bvor man gjor det En- 



ninger. At Ordet xo'ap.0- ikke er bn.gl af Anaximander selv - 



- gjor Intet til Sagen ; thi hvad Anaximander bruger istedet, 

 nemlig Himinel (c'uoavo?) bar dog den samme Betydning, nemlig 

 den, der vistnok ogsaa Jigger i selve det grsske Ord, Betydnin- 



Spiren til deres Fordfervelse i sig u (Plut. bos Eus. I, 8); ligesom 

 de ere blevne til ved Udskillelse af Vsesenet, saaledes forgaa de 



