ved bode for deres U retfserd ighed." Det er ikke en blot 

 poetisk Omskrivning af den tidligere Tanke, at Uendeligheden er 

 Principet, Vresenet; det, at Begyndelsen ogsaa er Enden, er en 

 ny Tanke og, som Anaximanders egne Ord bestemt udtaler det, 

 identisk vned den nye Bestemmelse af Vresenet, at det tillige er 



Bestemmelse. Vi have altsaa heri den forste vidcnskabelige Ethik 

 <dlor rettere Angivelse af dons Princip; at Anaximander anskuer 

 disse ethiske Bestemmelser i pbysisk Form, at ban anskuer det 

 Onde i Form af materiel selvstrendicz E.\ision> ng Straffcn derfor, 

 hvori det Gode virkeliggjores, i Form af den materielle Ophce- 

 velse af denne Existens, af Doden, er noget Andet; det ligger i 

 bans Philosopherens Eiendommelighed overboved, og vilde man 

 paa Grund af denne Form frakjende denne forste ethiske Tanke 

 videnskabelig Betydning, da maatte man gjore det Samme med 

 bans bele System, ja med den ioniskc Xaliirj.hiln-upbi overhoved. 



