133 



A uux inlanders System. 



Med Hensyn til dette Forhold til Enden deler nemlig efter, ' 

 hvad der er anfort, det Tilvaerende sig i tre Klasser. Den forste 

 Klasse er Tingene, det i egentlig Forstand Endelige, nemlig det 

 Ensidige, der som saadant liar sit sande Vresen, det absolut Al- 

 rnindelige, udenfor sig; over Tingene kommer derfor Doden, hvori 

 dette Almindelige virkeliggjor sig, soin et ydre Fatuin nied en 

 Magt, der som det absolut Almindeliges er uimodstaaelig. Den 

 anden Klasse er Verdnerne eller Guderne; de ere Totaliteter, 

 indeholde i sig begge Grundmodsaetningens Sider, og ere forsaavidt, 

 man maa sige, materielt uforgjamgelige; men Modssetningerne 

 ere her paa en anden Maade end i det absolut Guddommelige, 

 nemlig skilte; denne Delthed og den dermed folgende Begraens- 



ophaaves. De have altsaa to Sider: den ene den rene Negativitet 

 eller Almindelighed, den, efter hvilken de ere Et med Principet, 

 den anden den positive Bestemmelse eller Gehalt, hvori de have 

 deres saeregne Existens, den, hvorefter de ere Et med Tingene; 

 efter den f0rste Side ere de uforgjsengelige, efter den anden for- 

 gjamgelige; Resultatet bliver altsaa en Blanding eller Mellemting 

 af Forgja3ngelighed og Uforgjamgelighed. Denne Formidling af 

 Modsaetningerne. kommer naermest istand derved, at de fattes qvan- 

 titativt; Resultatet bliver saaledes en qvantitativ Bestemmelse: de 

 blive langvarige, &zoi SoX^atovs?, som det hedder hos Empe- 

 dokles, hvor de ogsaa som opstaaede ved Eleinenterues Bland inu 

 ere dodelige, og det er uden Tvivl Dette, som i de ovenfor an- 

 ferte Steder Cicero mener med sine longis intervallis (sml. x?°'™v 

 pax&Le 7ii?>.ohol; i et beslsegtet for Resten om Sfeikeroe hand- 

 lende Sted hos Philo de incorr. nmndi p. 496, citeret i Ussallea 

 Skrift om Heraklit II, p. 183) og Plutarch med den noget besyn- 

 derlige Angivelse, at Tilbliven var leenge for end Forgaaen. 

 Ogsaa her kommer Deden som en anden, Principets, Existens- 

 fetW ndentia. Men den sande Forsoning af Modsa3tningerne er 

 naturligvis det, at der i -selve Doden er Seier over Doden eller 



