Fuldendelsen, nsermere. Hin Grundmangel ved Hedenskabet og 

 denned ogsaa ved den her omhandlede Philosophi kan altsaa, som 

 vi ogsaa tidligere have gjort, bestemmes derhen, at der her mang- 

 ier Erkjendelsen af den absolute Forsoning af det Almene og det 

 Enkelte, det Ideale og det Virkelige, Principet og Maalet, i den 

 absolute Person lighed. 



Naar vi se tilbage paa, hvad her er udviklet, kunne vi altsaa 

 sige, at Anaximanders Betydning bestaar ikke, som Zeller mener, 

 deri, at ban liar fort TilvsBrelsen tilbage til sine forste Modsaet. 

 Dinger — thi den Betydning har jo dog ikke egentlig for os det 

 Varuie og det Kolde — , men deri, at ban forst, vistnok i den 

 eiendommelig ioniske materielle Form, har indfort Negativiteten 

 og dermed Modssetningen i Philosophien. Det egentlige Indhold 

 af hans Philosophi er Reflexionen paa Eudeligheden, som det sit 

 V a3 sen Modsatte, men dermed ogsaa som det sig selv, i sig selv 

 Modsatte, og dermed endelig som det, der er i Kamp med sig 

 selv, sum det, hvis Bestaaen og Liv er en Strrcben cfter at op- 

 tote sig selv i VsBseiiets Enhed og Uendelighed. Jeg tror at 

 have vist, at Anaximanders Kosmologi, og hvad dermed staar i 

 Furbindelsc (Psychologi, Ethik og Theologi) har en ganske anden 

 pnUosophiak Betydning, end Hegel tillregger den, naar ban om- 

 taler den som en Hypothese, „die so gut ist wie andere Hypothe- 

 sen. tt Hegel har. den store Fortjeneste rigtigen at have angivet 



tanker vare det, hvori Tndivider, Folkeslag og Perioder havde 



