ogsaa, at Uvedkouimende gjorde Indgreb i Fyrsternes Ret og vilde 

 dele med dem, hvorfor disse sogte at tbrebyggc saadant ved me- 

 get strenge, tildeels barbariske Love. 1 I England, ligesom, efterat 

 der var begyndt med at slaa Penge, i de nordiske Riger syncs 

 det imidlertid, at man holdt sig meget lrenge de storre eller 

 mindre Normalvaegter, som til enhver Tid anvendtes ved Udmynt- 

 ningen, meget mere efterrettelig end i andre Lande ; 2 men forsaa- 

 vidt Mynterne desuagtet vare idetheletaget lidt mindre i Vsegt, end 

 Normalerne tilsagde, bemeerkedes dette neppe i Forstningen i den 

 daglige Omssetning, eller ved smaae Pengebelob, hvorimod der, 

 naar Spergsmaalet var om storre Summer, som altid veiedes, 

 synes, efter flere Myntfund at slutte, at det Manglende suppleredes 

 med umyntet Solv eller med itubrudte Smykker, Ringe, Sta3nger 

 o. d. I. Det er aldeles ikke rimeligt, at nogen Fyrste lod ud- 

 prrege Mynt, vsegtigere i Medium end Normalvsegten; thi derved 

 havde en Deel af Gevinsten gaaet tabt, hvad enten Myntrettighe- 

 den udevedes af Fyrsten selv, eller den var overdraget til Andre 

 imod en bestemt Afgift. Men da de Redskaber, som benyttedes 

 ved Udmyntningen, vare ufuldkomne, saa bleve ogsaa de enkeltc 

 Myntstykker noget ulige indbyrdes under Prjegningen, eller tun- 

 gere eller lettere end Normalen, hvilket endnu den Dag idag bar 

 Sted ved de mindre Myntstykker og kan foranledige, at ved Ef- 

 terveining af gamle Penge feilagtige Resultater udkomme. Disse 



