Under de neermest paafolgende Regjeringer indtil 1130 — 

 Magnus Barfods og hans Sonners — er antagelig samme Regel 

 befulgt som under Olaf Kyrre, men man kjender hidindtil kun 

 halve Penninge eller Oboler fra disse Konger. Med den samme 

 Lodighed som under Olaf holde 39 af de bedste, ubeklippede og 

 mindst medtagne ved at have henligget i Jorden 3,668 jEs -= 

 0,209 Gramme i Gjennemsnit, hvilket formodes at vsere for lidet, 

 da hvert Stykke synes, hvis hiin Antagelse er rigtig, at skulle 

 holde 4,0 ^s ~ 0,228 Gramme. 



I de paafolgende urolige Tider og under Thronstridighederne 

 er Mynten udentvivl bleven yderligere forringet; de bedst vedli- 

 geholdte Penninge, man har for Tidsrummet 1130 -1150, veie i 

 Medium af 23 Stykker kun 6,02 Ms => 0,344 Gramme i Gjen- 

 nemsnit. Det er derfor ikke til at undres over, at Erkebiskop 

 Eystein sogte og opnaaede en Afgiftsforhoielse til Geistligheden, 

 saaledes, at denne erholdt hvad den tilkom efter Solwferdi iste- 

 detfor efter gangbar Myitis Vaerd. Ved Solvvajrdi maa der op- 

 rindelig, eller saaleenge en Mark Penninge var Halvdelen af en 

 Mark Selv, vsere forstaaet denne sidsteMark; senere, eller da en 

 gangbar Penning 'holdt som ovenfor kun 6,02 Ms, var en Pen- 

 ning Selvvaerdi = 12,04 JEs, medens en veiet Penning holdt 

 15,75 Ms. Var en gangbar Penning gaaet ned til £ Penning Solv 

 = 5,25 Ms, saa blev en Penning Solvvserdi — 10,50 JEs Solv 

 og den veiede Penning 3 Gange den gangbare. Ved end videre 

 Forringelse af gangbar Mynt: Solv -1:4 holdt den gangbare 

 Penning 3,9375 JEs, en Penning Solvvserdi 7,875, men her den 

 veiede Penning det dobbelte af Solvvardi, eller som forhen 15,75 

 JEs.* Forringelsen af gangbar Mynt til } af Solv faodt neppe 



