269 



deres Vandringer, men at de ofte afvege fra den lige Vei for at 

 besege et eller andet helligt eller for Andagt beremt Sted. — 

 De gik saaledes i stort Antal fra Basel til Abbediet Reichenau, 

 nser ved Constans (loc. cit. Pag. 82). Paa saa lange Reiser, hvis 

 Varighed maatte regnes efter Aar, indtraf det vistnok ofte, at 

 Udmattelse og Sygdom foranledigede, at mange Pilegrimme ei 

 kunde vedblive at vrere i Folge med sine Ledsagere. Den samme 

 Virkmng kan Frygt saavelsom kjelnet Iver have havt; eller den 

 ulige Mening, som saa ofte indtrseder i storre eller mindre Grad 

 i Foreninger af lasngere Varighed, tor have fjernet mange Pile- 

 grimme fra andre, med hvilke de paa samme Reise vare forbundne. 

 Jeg vil dog antage, at slige Frafald vare sjeldnere paa Reisen til 

 Rom og det hellige Land; men paa Tilbageturen har det sikkert 

 v?eret anderledes, og mange Pilegrimme, som gik fattige fra deres 

 Fa-dreland, foretrak nu Opholdet i et andet mildere Klima, med 

 Haab orn lettere at knnne leve, istedetfor at vende tilbage til den 

 dem bekjendte Armod og til Savn af alle Slags, ikke at tale om 

 don lange Reise, som endnu skulde tilbagelregges for at naa frem 

 til Norden. Saadanne Frafald knnne ei have vreret enestaaende, 

 men mere end een Gang maa hele Flokke eller en betydelig 

 Maengde have saaledes forladt de ovrige Reisefseller. - Naar dette, 

 som det er sandsynligt, skede Aar efter Aar, saa er ogsaa Op- 

 rindelsen til, at skandinaviske Elementer indkom hos de Folke- 

 slaegter, der boede ved Pilegrimsveiene, begribelig, navnlig har 

 Schweitz Sagn om, at saadant skede i dette Land. 



De norske Mynter, som jeg ovenfor har beskrevet, ere paa 

 denne Hovedvei ikke de eneste Spor til, at Nord- og Vesteuropa 

 kom i Forbindelse med Orienten. For omtrent 40 Aar siden fandt 

 n »an under ovennamite St. Martins Kirke og ganske mer det 

 s ted, livor de skandinaviske Mynter nu opdagedes, en heel Deel 

 h .vzantinske Kobbermynter. Disse forovrigt almindelige Stykker 

 '"herte Romanus II, 959-963 (cfr. Sabatier Monn. Byzant. PI. 

 Xl 'VII, No. 5), Johannes Zin.isees, 969-976 (ibid. PI. XLVIII, No. 

 2 > 3 og 5 ) g Constantinus XI Porphvrogenetes, 1025-1028 (ibid. 

 Pl - XLIX, No. 1). Det er saare sjeldent at finde del Slags My..- 



