ovennaevnte staaende Mynt, deels af en noget lorskjellig, ere 

 nogle Numismatikere henferte til Svend Estridssens Sonner 

 Myntherrer. Saaledes i Catalogerne over Timms .Mynt- og 

 daille-Samling lste Deel S. 96 og over Devegges S. 209-21 

 Jeg skal citere de i ferstnsevnte Catalog anforte Grunde for 

 paavise deres Uholdbarhed : „Deres (de omtalte My liters) sto 

 Forskjellighed i Tykkelse, Sterrelse, Fiinhed og Praegningsrnaa 

 fra de foregaaende, deres Lighed i disse Dele med de paafolge 

 af Svend Estridssens Senner gjere, at man rimeligere henfo 

 dern til disses Tider, skjont det ei lader sig bestemt angive, and 

 hvilke de ere fremkomne. Dette bestyrkes end mere derved, at 

 de fleste paa dette Slags Mynter forekommejide Myntmestere fra 

 samme Myntsted findes igjen paa Harald Heins og Knud den 

 Helliges sikkre Mynter, Noget, der med saa mange vanskelig lod 

 sig antage, hvis de sknlde have .myntet for Magnus den Gode. 

 At desuden ikke een eneste af dette Slags fandtes blandt Myn- 

 terne af Fundet ved Seise, der nu med Sikkerhed vides nedlagt 

 under Svend Kstrid>>ons Rcgjcring, beviser end steerkere, at de ei 

 kunne tilhore Magnus den Gode." Simoitzel-Fundet godtgjer, at 

 dette, i det Mindste for flere saadanne Mynters Vedkommende, er 

 urigtigt. Den sterste MaBiigde af Mynterne i dette Fund er fra 

 lOde og ferste Halvdeel af lite Aarhundrede; faa ere fra en sil- 

 digere Tid. Hr. Dannenberg faar angaaende Tiden for Mynternes 

 NedUneggelse i Jorden felgende Resultat : „Das jilngste Datum un- 

 seres Fundes liefert also die Munze des Herzogs Geisa, die fruhe- 

 stens im Jahre 1064 geschlagen ist. Wir durfen aber wobl an- 

 nehmen, dass der Schatz gegen das Jahr 1070 verb orgen word en. 

 Hr. Dannenberg bemaerker derhos, at der kun fandtes faa Mynter 

 af Henrik IV, der dog allerede 1056 var bleven Konge, medens 

 der fandtes mange af hans Forgjasngere lige op til Ottonerne. 

 Sandsynligheden af Dannenbergs AnsaBttelse af Tiden for Penge- 

 nes Nedkeggelse styrkes ogsaa ved at bem.-erke, at der blandt 

 Massen forekom Mynter af Fyrster, som vare afgaaede en rum 

 Tid (fra 15 til 30 Aar) for 1070, men at Mynter af deres Efter- 

 



