305 



dommeligt. Saadaune Ts'paxa vare jo Spor af en Losslippen af 

 hine akosmiske Kraeffcer, som ellers af Gudernes Ordning holdtes 

 i T0mme. Naar Romerne vislnok ansaae deres prodigia som et- 

 slags Tegn fra Guderne, saa vare de dog vsesentlig Tegn paa en 

 Misstemning og bebudede i Almindelighed Ulykker. 



Og hvad nsermere overnaturlig Aabenbaring angaaer, da 

 have Grcekerne vel sine Orakler og Romerne sine Augurier og 

 Auspicier - sin dirinatio (Norden sine Volver, hvis Betydning 

 og Virksomhed er lidet bekjendt). Vi have tidligere betragtet 

 disse Oraklers Betydning i sig selv. Nu viser sig Forskjellen 

 allerede deri, at de hedenske Orakler beroe paa en Ud frit ten 

 af Guderne. Ogsaa hos vore Forfsedre: ganga til frettar. Initia- 

 tive udgaaer fra Mennesket, som soger en Stotte og Veiledning 

 for sit Liv og sine Handlinger udenfor sin begrcendsede Synskreds. 

 Det er i Folelsen af, at de menneskelige Anliggender tilsidst ere 

 afhaengige af dunkle Magter og menneskeligt uforudseelige Orn- 

 steendigheder. Men Forsogene paa tildeels og paa enkelte Punk- 

 ter at gjennemtraenge det Slor, som hviler over Tilvaerelsen, skee 

 stedse kun i de menneskelige Anliggenders Interesse; udgangne 

 fra det naturlige Menneskeliv gaae de igjen tilbage i dette og til- 

 sigte ingen hoiere Loftning af Livet, ligesom de ogsaa kun skee 

 enkelt- og leilighedsviis og sarnie sig allermindst til en planmses- 

 sig fortlobende Aabenbaring. 



Det Gamle Testamentes Aabenbaringer ere af en ganske an- 

 <len Art. De udgaae fra Gud som primus motor. De tilsigte 

 heller ikke blot at supplere det naturlige Livs Mangier og gjore 



Menneskeslregtens Frelse. Opfatningen deraf er vsesentlig te- 

 ologisk. 



Naermest er Oiemedet at opdrage et Monsterfolk, som Aaben- 

 "•'iigeii^ B;erer og Organ, et JEiendomsfolk, der ikke skal have 

 Videndt-Sekk. Forh. 1866." 20 



