314 



af Othincar og med Rex Nar [vegiai], som No. 28 Tab. I, pHa 

 Adversen, af Umdc ilai -aid ng Magnus have benyttct My ntmesfere 

 i Danmark til Praegning af deres Mynter som Norges Konger, 

 ventelig kun saalamge den Sidstneevnte levede. Og hvis der efter 

 denne Dag antrasftes en i Norge slancn Mynt IVa Magnus, saa er 

 det sandsynligere, at den, ligesom det ulige storste Antal af hans 

 mange danske Penninge, vil findes at have fuldsteendige Beteg- 

 nelser og Legender, end at den ev af et saa grovt eller raat Ar- 

 beide og med saa uredig Omskrift paa Reversen, som No. 1 i 

 Tillaegstabellen eller No. 12 Tab. I til Beskrivelsen af Sandofun- 

 det seer ud til at have havt. 



Det viser sig eridvidere af Harald Haarderaades norske Pen- 

 ninge, eller det maa antages som det sandsynligste, at han i Bc- 

 gyndelsen af sin Regjering har fulgt Foi-iijMMigemes Exempel og 

 ladet slaa Mynt af ligesaa god Gehalt, som de danske Mynter fra 

 Magnus og som de ovenna?vnte tvende fra denne Konge og N»>rg (; 

 vedkommende havde; det var foist senere, rimelig efter 2-3 Aars 

 Forlob, efter Fortaillingen om Islaenderen Halldor Snorresson at 

 damme, 1 at den slettere, maaskee Haralds sletteste Mynt kom ud. 

 Ventelig have Kng.stogcm' lil Danmark koslet ham mange Penge, 

 og han synes ikke at have vseret den, som I'andt Betamkelight'der 

 ved at anvende hvilketsomhelst Middel til at foroge sine Indtseg- 

 ter, naar dette forekom ham fornodent. Af de gehaltrigere Styk- 

 ker, som ere levnede fra Harald og paa een nan- Iretn-iillfir i 

 Myntvaerkets Tab. II, under No. 18 til 24, have de fleste uredige 

 Omskrifter, men ere af en noget anden Arbeidsmaade end de 

 yngre og slettere, som nu, efterat Sandofundet kom for Dagen, 

 med stone Tryghed kunne henfores til ham og vise en raaere 



af meget ringe Gehalt. Den ovennaevnte Penning No. 1 (No. 12) 

 er endnu af godt Solv (12-13 ledig),* men tilkjendegiver tillige 

 formeentlig tydeligt, at den nsermest skriver sig fra sanune Skole, 



