vaere prseget Penninge med tvende Brystbilleder, med mindre det 

 er skeet i hans Fraveerelse paa Toget til England, i hvilkcn han 

 havde ladet Sonneii Magnus overtage Regjeringen i Norge med 

 Kongenavn, og at begge Brystbilleder paa No. 2 (No. 11) saa- 

 ledes skulde fremvise Fader og Son. Dette er ei saa uantageligt, 

 da man liar Mynter fra andre Lande, paa bvilke ogsaa Fader og 

 Son ere forestillede, men rimeligere er det dog, fordi Tiden til 

 dette dobbelte Kongedomme var saa kort, og Magnus desuden 

 kun var at ansee som Faderens Statholder under hans Fravae- 

 relse, at soge Oprindelsen til den her omtalte Penning paa et 

 endnu yngre Stadium. Det er i saa Henseende bekjendt, at 

 en aeldre Regjerings Arbeidsmaade og Mynttyper anvendtes ol'te 

 ved Begyndelsen af den folgende Styrelse, stundom endogsaa laen- 

 gere hen i denne, og at Forandringer ved Vsegt, Lodighed etc. forst 

 udfortes af denne efter en Tids Forlob. Paa lignende Maade kan 

 det vjere gaaet til efter Haralds Dod, eller saavel Magnus, som 

 den anden Son Olaf, der forst kom hjem fra Orknoerne i Som- 

 meren 1067 og da blev antaget til Konge, bibeholdt i kort Tid 

 Faderens Maade at lade slaa mindre gehaltige, men til Nonnalpen- 

 ningens Vsegt nogenledes svarende Penninge, saasom No. 2 (No. 11), 

 paa hvis Advers begge nu fuldkommen sideordnede, hver sin An- 

 deel af Norges Land besiddende Regenter fandt Plads, ligesom det i 

 noget sildigere Tid maa antages at vsere skeet under Sigurd Jor- 

 salafarers og Eysteins Faellesregjeriug og under flere saadanne i 

 Danmark. Hvad Reversen angaaer, da har ogsaa den, foruden 

 Haralds sajdvanlige Kors, blandt mere i den uredige Omskrift 

 den saa ofte ved hans slettere Mynter i Myntvjerkets Tab. Ill 

 torekommende Sammenstilling af Bogstaverne O og I. AtMynten 

 v ar optaget eller forefandtes mellem andre norske af bedre Ge- 

 halt, men ringere Vaegt, hvilke maa henfores til Haraldssonnerne, 

 er en Grund mere til at formode den prteget kort forend der be- 

 gyndtes med hine; thi var den fremkommen tidligere, eller som 

 Hr. Herbst antager 1046—47, vilde den, med sin ringere Gehalt, 

 v ffiret udskudt eller forsmaaet, saaledes som det fornemmelig i 

 (1 en Tid skede med al Mynt, der ikke viiste sig rigtig hvid under 



