318 



Proven med en Knivsod. Herat' lader det sig ogsaa forklare, at 

 ingen af Haralds slettere Penninge, selv af dem, hvis Lodighed 

 svarer til No. 2 (No. 11), forekom i Sandofundet, men derimod 

 tvende af de seldste eller gode. 



Det er altsaa rnin Formening, at No. 2 (No. 11) er slagen 

 i Begyndelsen af Haraldssonnernes Fadlesregjering af en Mynt- 

 mester, som tidligere har prseget af Faderens slette Penninge. og 

 som har havt Opholdssted i den sondre Deel af Landet. 



Haralds slette Penninge variere i Solvindhold, men man kan 

 dog efter det Bekjendtskab, der er til dem, antage, at de have 

 havt, som der ogsaa siges, 1 Halvdelen Solv i Gjennemsnit; Sagen 

 med Halldor Snorresson tor have ledet til nogen om end ikke 

 stor Forbedring ved senere Udmyntninger, til hvilke da de Pen- 

 ninge, som ere 9 og 10 lodige, lade sig henfore. At Harald forst 

 udgav af den sletteste Myntsort, og at senere Emissioner vare 

 hedre, eller og at der i disse blev prseget med afvexlende Lo- 

 dighed, forekommer. efter Mynterne selv at domme, ligesaa sand- 

 synligt, som at den slettere Mynt, der forst kom ud, var af dens 

 bedre Sort. 2 Men de i det Hele maadelige Penge af forskjellig 

 Lodighed maatte tabe al Kredit, saavel i Handel med Fremmede, 

 som i Landet selv, og hvor onskelig en Forandring hen end 

 kunde vaere, saa var den ei at vente, saalsenge Harald levede. 

 Efter hans Afgang og hans Sonners Tiltraedelse var det derimod 

 Tid til at foretage Forandring, og i den Anledning maa det have 

 viist sig ngjorligt at vende tilbage til god Mynt med fuld Vregt, 

 paa Grand af det ved Toget i England udtomte Skatkammer og 



