13 



Det kan vaere tvivlsomt, om den omhandlede bestaar af en 

 paa Stedet forblivende eller af en langsoint forbidragende Steen- 

 masse. Hvad der imidlertid hverken i det ene eller det andet 

 Tilfselde kan vsere tvivlsomt, er at 0ens Stene maa afrundes og 

 afglattes under den vedholdende Omkastning og Omkumpling. 

 Idet nemlig Belgeslaget kaster Steenmassen om, hvilket ikke 

 skeer med Lempe, stodes og miles Steen mod Steen, hvorunder 

 det meest Fremragende paa Stenen er meest udsat for Afnytning, 

 hvilket nodvendigviis forer til en afruudet Form og en afglattet 

 Overflade. 



Hvad der saaledes foregaar paa Maaln turde vsere en ud- 

 hsevet Antydning af eller en Prove paa hvad der til et vist Dyb 

 under Overfladen af Havet og Indsoer foregaar paa alle Jordens 

 Strande og undersoiske Banker, som bestaa af et lost Steen- 

 materiale. Og i saa Fald vilde den hyppige Forekoinst af ikke 

 blot runde, men tillige glatte Stene paa saadanne Steder have 

 fundet sin fulde Forklnring. 



Man vil dog maaskee give den Paastand Medhold, at dersom 

 Maaln var en Ansamling af skarpkantede Stene, saa vilde Ha- 

 vets Bolgeslag ikke vaere i Stand til at kaste dem om, og at 

 saaledes Omkaslningen snarere er en Folge af Stenenes Rundlied 



kantede Stene, ceteris paribus, gjor en storre Modstand mod en 

 Vandstrem, der gaar ud paa at kaste den om, end en do. be- 

 staaende af runde Stene, maa vel ansees for en given Sag. Men 

 den skarpkantede Steen frembyder ogsaa Flader, hvorpaa den 

 mod samme fremrusende Vandmasse faar bedre Tag, end paa 

 den runde Steens convexe og glatte Overflade. Det turde saa- 



