15 



Som en Omstaendighed, der ikke synes at vicre uden Be- 

 tydning med Hensyn til Afrunding afStene, kan eudnu bemaukes, 

 at man i stride Elve eller Bergstromme, saadanne, som man hyp- 

 pig traeffer dem i det vestenfjeldske Norge, nu og da horer st0rre 

 og mindre Steenras. Thi naar Stene, idet Elven skyder efter, 

 komme paa Ras den ene Gang efter den anden, synes Folgen 

 at maatteblive, at jo lsengere Vei de have tilbagelagt, desto mere 

 have de mistet af sine Kanter og Hjorner, eller med andre Ord: 

 desto naermere komme de den runde Form. 



Som allerede bemaerket, treeffer man hyppigst Rullestene med 

 uregehnaessige Former, og, Ibrsaavidt de have opnaaet nogen Re- 

 gelmeessighed, neerme de sig hyppigst Ellipsoiden med tre ulige 

 Axer, derefter i Ordenen ./Egget, Omdreiningsellipsoiden og Kug- 

 len. Grunden til Formforskjelligheden hos Rnllestenene maa na- 

 turligviis naermest soges i Forskjelligheden hos de Former, som 

 Stenene havde, ferend deres Afrunding tog sin Begyndelse. Der- 

 hos er det i denne Henseende et Sporgsmaal af Vigtighed, om 

 Stenen lader sig lige let afnytte fra hver Kant eller ikke. Som 

 Grund til Rullestenenes Formforskjellighed lader sig ogsaa taenke, 

 at der ikke har vreret lagt lige meget Arbeide paa dem alle. 

 Grunden, hvorfor den ene Rullesteensform optraeder sjeldnere 

 end den anden, nemlig den mere regelniEessige sjeldnere end 

 den mindre re<>elnia\sMgr. ligger naturligviis deri, at den Forste 

 stiller strrengere Betingelser med Hensyn til Symmetri i Evnets 

 Form og til Egalitet i dets Fasthed, end den Sidste. Og jo stran- 

 gle Betingelserne ere, desto sjeldnere findes det Evne, som fyl- 

 destgjor dem. 



nley gav en Medd.delse om et for knmet-Astmno- 

 ngsfuldt Resultat af et Par nylig bekjendtgjorfe Un- 



