rivaliserende Communer, der hver iseer opferte en Tope over den 

 Part, sum faldt i dens Lod. Det er derhos hoist sandsynligt, at 

 man i Norden sredvanligviis ikke nedlagde den hele Masse af de 

 Afdodes brrendle Been i Urner og Gravkamniere. Urnerne ere 

 neinhg for den sterste Deel for smaae til at kunne rutnine en saa- 

 dan Masse. De ere ofte befnndne at vasrc mindre end 5 Tommer 

 i Gjennemsnit og ligesaa i Heide, ja undertiden ei over 3 Tom- 

 mer i hver Dimension. 1 Man synes derfor at have nedlagt en 

 Deel a I de brsendte Been paa et andet Sted, rimeligviis paa det 

 Sted, hvor Liget blev brsendt, hvilket vel undertiden skede, hvor 

 senere Hoien blev opfort, — noget, som man dog sjelden skal 

 have fundet Spor til, — men vel oftest paa et andet Sted, ofte 

 formeentlig paa de Steder, hvor man antrseffer steenlagte Cirkler, 

 Triangler og Rectangler eller runde Pladse omgivne af en Rad 

 opreiste Stene. Nogle saadanne Pladse ere neuilig undersegte, og 

 man har der fundet Urner med brsendte Been. 2 Ved at antage 

 min Hypothese kan man ogsaa forklare sig den Omstasndighed, 

 at man i Gravhoiene paa adskillige Steder udenfor Gravkammerne 

 har fundet Stumper af brrendte Beeu. Disse kunne nemlig under 

 Helens Opforelse vaere indlagte af Fattige, deels i Urner, som ved 

 Jordens Tryk ere gaaede i Slykker, deels vel endog uden Urne. 

 Endvidere kan hertil foies, at flere nordiske Gravheie have en 

 eonisk Forma ligesom Toperne. Hvorvidt Skjelnemcerker som de 

 anferte kunne lede til at inddele de nordiske Gravhoie i to Arter, 

 tnaa jeg lade staae hen. Men jeg mener, at det Anferte er til- 

 straskkeligt til at begrunde Berettigelsen til at drage begge de 

 indiske Arter af Gravmonumenter ind i Sammenligningen med 

 Gravhoiene i Norden. 



Exempler paa flere Gravkammere i samme Monument og paa 

 flere Urner i samme Gravkammer ere for Asiens Vedkommende 

 telgende: 



