87 



optisk, men et sesthetisk. Den svage Krumning, som hine Linier 



: in an bliver sig ikke bevidst, at Linierne ere krumme, den giver 

 dem kun en uvilkaarlig Virkning af Fylde og Rundhed, noget 

 vist Piqvant og Levende, man veed ikke, hvorfra det kommer. 



Dette har sit Sidestykke i Musiken, der forovrigt ogsaa har 

 saameget tilfaelles med Architekturen. Det er her en bekjendt 



tighed, gjer et vist mat og dedt Indtryk, og at navnlig Durtre- 



liden Kjende for heit, nemlig saa lidet, at det endnu ikke gjer 

 Iudtrykket af Falskhed eller forstyrret Regelmsessighed. 



Derme rcsthetiske Lov have Gnekerne godt kjendt og over- 

 alt, navnlig ogsaa i deres Architektur, anvendt. Hvad man altsa^i 

 kan tilUegge dem, er ikke uden videre, ai de have gjenneinfert 

 Regt-'lnuessighed i Knnsten, men netop en k u n s t ner i s k, levende 

 Regelmiessighed; og den rette Midte, de have fundet, er netop 

 den rette Midte mellem Uregelnwessighed og stiv, mechanisk Regel. 

 At man i den nyere Tid saa lamge har vreret uopmaerksom her- 

 paa, har havt udbredtc skadeligc Kolger for Anvendelsen af den 

 graske Stiil og har en ikke ringe Deel i, at den nyere Tids 

 grseske Bygninger gjere et ntilfredsstillende Indtryk. Man har 

 vistnok ofte felt dette; man har fundet de mange Efterligninger 

 af Parthenon, hvor alle Former og Forholde rare de samine, 

 matte, medcns Alle, der have seet Originalen, have vseret enige 



1 at prise dens masgtigt gribende Indtryk. Dette kom visselig 

 ikke alene af Forestillingen om det classiske Sted eller af iEldens 

 «rago nobilis, men ligesaa vel af, at den gamle Bygniiig gjenite 

 paa en kunstnerisk Hemmelighed; den havde til reflecterende 

 Betragtning og Efterligning kun meddeelt sin dede, abstracte 

 Regel, medens dens egentlige Liv blot gav sig tilkjende i det 



hos vore Arehitekter en ligesaa abstract Krumnings-Regel, der 

 tilsidst dog ogsaa vil forfeile sin Virkning! Autiken er, med al 



